ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/1373/20                                Головуючий суддя І інстанції Сеник О. С.
Провадження № 33/818/976/21                                Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       12 жовтня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою 
ОСОБА_1 , 1981 року народження, громадянин України, мешканець м. Богодухів, -

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн.

       Постановою встановлено, що 26.11.2020 о 20 год. 50 хв. в м. Богодухів по вул. Пушкіна, 75, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat державний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер», зі згоди водія, на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків. Відповідальність за вказане порушення передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.       

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що працівники поліції під час складення протоколу не дотримались вимог чинного законодавства. Вказує, що його вина не доведена доказами, оскільки газоаналізатор, який застосовувався працівниками поліції не має відповідних документів для його застосування на території України, а тому його використання працівниками поліції було незаконним, що, на його думку, свідчить про незаконність отриманих доказів, а саме результату проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

       В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до вимог ст. 277-2 КУпАП повідомленням про розгляд справи є повістка, яка направляється особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
       Відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 2) місцем проживання ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_1 . Ця саме адреса зазначена ОСОБА_1 і в його апеляційній скарзі (арк. 70).
Суд апеляційної інстанції направляв судову повістку саме за цією адресою, та вона була отримана особисто ОСОБА_1 19.08.2021 року про що свідчить поштове зворотне повідомлення.
Тобто ОСОБА_1 був об`єктивно повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги, однак в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи до канцелярії суду не надходило.
Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268 та 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 в межах поданої ним апеляційної скарги та за наявними у справі відомостями.

       Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9(А).
       Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
       Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що працівники поліції не мали права використовувати газоаналізатор драгер, за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , оскільки у працівників поліції не було документів, які дозволяли використовувати цей газоаналізатор.
       Натомість, відповідно до роздруківки газоаналізатору (арк. 6), огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводився із застосуванням алкотестеру Драгер 6810 № ARBL 0637.
З відомостей цієї роздруківки також вбачається, що остання повірка цього приладу проводилась 17.11.2020 року, а огляд ОСОБА_1 проводився цим пристроєм працівниками поліції 26.11.2020 року.
       Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01\8462 від 17.11.2020 року (арк. 7) вбачається, що газоаналізатор Alcotest 6810 зав. № ARBL 0637 за результатами повірки відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013. Також вбачається, що повірку проводив повірник Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») та дія цього сертифікату вважається чинною до 17.11.2021 року.
       Враховуючи відомості цього сертифікату об`єктивно вбачається, що газоаналізатор «Драгер Алкотест 6810» використовувався працівникам поліції на законних підставах, а тому апеляційні доводи ОСОБА_1 є необ`єктивними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. 
       Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівники поліції, маючи свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору Драгер 6810, законно здійснили огляд ОСОБА_1 на його стан алкогольного сп`яніння використовуючи саме цей газоаналізатор Драгер 6810, що спростовує твердження апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.
       Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проводився уповноваженою державою особою і дії службової особи що проводила цей огляд, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, а саме останній не звертався із скаргами до керівництва працівників поліції щодо проведення службової перевірки дій працівників поліції, які проводили його огляд; не звертався з позовною заявою до суду адміністративної юрисдикції в порядку, передбаченому КАС України; не звертався із заявою до правоохоронних органів в порядку, передбаченому КПК України.
       Враховуючи відсутність скарг на дії працівників поліції, а також відсутність будь-яких фактичних відомостей щодо незаконності використання працівниками поліції технічного приладу ДРАГЕР 6810, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних доводів ОСОБА_1 .
Крім того, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема,  у п. 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим. Наголошував на тому, що докази, одержані за допомогою застосування спеціальних методів розслідування, можуть вважатись допустимими за умови наявності адекватних і достатніх гарантій проти зловживання, зокрема чіткого та передбачуваного порядку санкціонування, здійснення відповідних оперативно-слідчих заходів та контролю за ними (рішення Суду від 06 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», від 26 жовтня 2006 року у справі «Худобін проти Россії»»)
Наведені висновки, що містяться в рішенні ЄСПЛ – є частиною національного законодавства, а тому апеляційний суд вважає за необхідне їх застосувати при апеляційному перегляді, вбачаючи на наявність таких самих випадків, про які йдеться у вищенаведеному рішенні суду міжнародної юрисдикції.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.9(А) Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя                                                                С.К. Шабельніков