ф
УХВАЛА

14 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/2772/21
адміністративне провадження № К/9901/43628/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської О. Р.
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі №520/2772/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльності з приводу нездійснення нового розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені та не виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації;
- зобов`язати здійснити новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації;
- зобов`язати нарахувати і виплатити грошову компенсацію за 11 (одинадцять) невикористаних днів відпустки за 2017 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.
07 квітня 2021 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 з приводу призначення, нарахування і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без включення до складу і розміру місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010р. №899.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 включити до розміру місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 як бази обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні щомісячну додаткову грошову винагороду за постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010р. №899, здійснивши виплату однією сумою частини одноразової грошової допомоги при звільненні у вигляді утвореної різниці.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату грошової компенсації за 11 днів невикористаної відпустки 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010р. №899, здійснивши виплату однією сумою частини грошової компенсації невикористаної відпустки у вигляді утвореної різниці.
У решті вимог позов залишено без задоволення.
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 29 листопада 2021 року.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду даної справи є протиправність дій відповідача щодо невиплати в одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації.
Суди попередніх інстанцій установили, що наказом тво командира військової частини від 31.07.2017 №164 заявник був виключений із списків особового складу як звільнений з військової служби за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2017 №21-рс (п.п.а    п.2 Прикінцевих положень Закону України від 06.12.2016 №1769-VIIS та п.п.ї    п.1 ч.8 ст.26 Закону України    Про військовий обов`язок та військову службу).
Відомостей про те, що позивач є військовою посадовою особою вищого офіцерського складу відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України “Про запобігання корупції” (на час відкриття провадження у справі судом першої інстанції) суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
У касаційній скарзі позивач зазначає касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з огляду на неврахування судами попередніх інстанцій практики Верховного Суду у даній категорії справ. 
Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи касаційної скарги з огляду на те, що в обґрунтування вказаного твердження позивач жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. 
Крім того, твердження заявника касаційної скарги, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі в якусь особливу категорію спорів або свідчили про те, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу. 
Таким чином, оскаржуючи судові рішенні, прийняті у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, позивач не довів наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви, а також посилання на підставу касаційного оскарження судових рішень, визначену пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , як у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.
Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зважаючи на те, що оскаржуване судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі №520/2772/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова
Судді                                                                                                    В.Е. Мацедонська
                                                                                                    О.Р. Радишевська