ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 813/2837/18
адміністративне провадження № К/9901/30550/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
cудді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Уханенка С.А., Шевцової Н.В.
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №813/2837/18
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року, прийняте у складі: головуючого судді Москаля Р.М., та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, ухвалену у складі: головуючого судді Качмара В.Я., суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовами до Дрогобицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Дрогобицька ОДПІ, відповідач), яку було замінено на правонаступника - Головне управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області, відповідач), які ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19.09.2018 у справі №813/3280/18 об`єднано в одне провадження із справою №813/2837/18, з вимогами:
1.1. визнати протиправним і скасувати наказ Дрогобицької ОДПІ від 19.02.2018 №9-0 «Про поновлення на роботі»;
1.2.  стягнути з Дрогобицької ОДПІ на користь позивача середній заробіток у зв`язку з затримкою виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 у справі №813/2634/16 за період з 01.02.2017 по 20.06.2018 в сумі 73591,93 грн;
1.3.  зобов`язати Дрогобицьку ОДПІ відобразити в Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за лютий 2017 року - червень 2018 року суми нарахованої середньої заробітної плати ОСОБА_1 і суми нарахованого єдиного внеску, виходячи з середнього заробітку за відповідні звітні місяці;
1.4.  визнати протиправними дії начальника Дрогобицької ОДПІ Коржа Р.Д. , пов`язані з невиконанням ним постанови Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2017 у справі №813/2634/16 про поновлення позивача на роботі в Дрогобицькій ОДПІ на посаді завідувача сектору інфраструктури, а саме щодо: неподання ним до ГУ ДФС у Львівській області та до ДФС України клопотання (пояснювальної записки) щодо введення в штатний розпис Дрогобицької ОДПІ посади завідувача сектору інфраструктури; видання ним наказу № 9-0 про поновлення ОСОБА_1 в Дрогобицькій ОДПІ на посаді завідувача сектору інфраструктури за відсутності в штатному розписі цієї посади з посадовим окладом у розмірі 1723 грн на місяць та за відсутності посади завідувача сектору інфраструктури позаштатом; здійснення ним запису в трудовій книжці позивача щодо поновлення його на роботі на підставі судового рішення, а також постановити окрему ухвалу.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
2. Наказом Дрогобицької ОДПІ від 01.07.2016 №48-0 «Про звільнення» (далі - наказ №48-0) ОСОБА_1 звільнено з посади завідувача сектору інфраструктури згідно з пунктом 4 частини першої статті 83, пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (скорочення штатної чисельності).
3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 31.01.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017, визнано протиправним і скасовано наказ №48-0; поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору інфраструктури Дрогобицької ОДПІ з 02.07.2016. Постанову в частині поновлення на роботі звернуто до негайного виконання.
4. 07 вересня 2017 року Дрогобицька ОДПІ видала наказ №86-0 «Про поновлення на роботі», яким скасовано наказ №48-0; поновлено з 02.07.2016 ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору інфраструктури Дрогобицької ОДПІ з посадовим окладом згідно з штатним розписом в розмірі 1723 грн на місяць та підтверджено раніше присвоєне звання «інспектор податкової та митної служби І рангу» з надбавкою в розмірі 120 грн на місяць .
5. 07 вересня 2017 року позивач та його представник прибули до Дрогобицької ОДПІ для поновлення на роботі. Позивачу зачитано текст наказу №86-0 та надано його для ознайомлення. Позивач від ознайомлення та отримання цього наказу відмовився, копії трудової книжки для здійснення відповідного запису не надав, про що Дрогобицькою ОДПІ 07.09.2017 складено акт про відмову від підписання наказу. Представник позивача на оригіналі наказу здійснив запис про те, що посада завідувача сектору інфраструктури в штатному розписі Дрогобицької ОДПІ відсутня, тому рішення суду вважається невиконаним.
6. Наказом Дрогобицької ОДПІ від 07.09.2017 №88-0 вирішено вважати наказ №86-0 недійсним.
7. 19 лютого 2018 року Дрогобицька ОДПІ видала наказ №9-0, яким скасовано наказ №48-0, поновлено з 02.07.2016 ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору інфраструктури Дрогобицької ОДПІ з посадовим окладом згідно з штатним розписом в розмірі 1723 грн на місяць та підтверджено раніше присвоєне звання «інспектор податкової та митної служби І рангу» з надбавкою в розмірі 120 грн на місяць.
8. У цей же день Дрогобицька ОДПІ надіслала позивачу лист №227/10/13-09-01-00-13 з проханням з`явитися для ознайомлення з наказом №9-О.
9. 13 березня 2018 року позивач та його представник, прибувши до Дрогобицької ОДПІ, склали акт про те, що начальник Дрогобицької ОДПІ на роботі відсутній, а тому рішення суду про поновлення позивача на роботі не виконав.
10. 21 червня 2018 року ОСОБА_1 прибув до Дрогобицької ОДПІ та ознайомився з наказом №9-О, а працівники кадрової служби здійснили відповідний запис в трудовій книжці позивача про поновлення його на посаді завідувача сектору інфраструктури Дрогобицької ОДПІ.
11. Цього ж дня, у зв`язку з реорганізацією Дрогобицької ОДПІ шляхом приєднання до ГУ ДФС у Львівській області, ОСОБА_1 був попереджений про наступне вивільнення; йому запропоновано вакантну посаду головного державного інспектора Бориславського відділення, тимчасово на час відсутності основного працівника, який перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення віку 4-х років, від якої він відмовився, про що здійснив відповідний запис на повідомленні.
12. Відповідно до даних табеля обліку робочого часу за червень 2018 року, з 22.06.2018 ОСОБА_1 табельовано за посадою завідувача сектору інфраструктури Дрогобицької ОДПІ.
13. 17 вересня 2018 року Дрогобицька ОДПІ запропонувала позивачеві обійняти посаду завідувача сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера Дрогобицької ОДПІ, з якою позивач погодився.
14. Наказом Дрогобицької ОДПІ від 17.09.2018 №24-о позивача, завідувача сектору інфраструктури, переведено на посаду завідувача сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера Дрогобицької ОДПІ.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
15. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.06.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019, адміністративний позов задоволено частково:
15.1. стягнуто з ГУ ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 01.02.2017 до 20.06.2018 в сумі 73591,93 грн.
15.2.  У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
16. Установлено спосіб та порядок виконання рішення суду: при виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за період з 01.02.2017 до 20.06.2018 ГУ ДФС у Львівській області повинно нарахувати, утримати та сплатити передбачені законодавством загальнообов`язкові податки та збори, а також відобразити суми виплаченого доходу та сплачених податків та зборів у відповідних звітах (у тому числі про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідні періоди).
17. Частково задовольняючи адміністративний позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що рішення суду про поновлення на роботі вважається виконаним з моменту видання роботодавцем відповідного наказу з внесенням відповідного запису до трудової книжки працівника.
18. Суди попередніх інстанцій встановили, що рішення про поновлення позивача на роботі Львівський окружний адміністративний суд прийняв 31.01.2017, водночас запис до трудової книжки про поновлення позивача відповідачем було внесено лише 21 червня 2018 року.
19. З урахуванням викладеного суди попередніх інстанцій вважали, що період з 01.02.2017 по 20.06.2018 є періодом затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, за яких позивач має право на компенсацію середнього заробітку.
20. Водночас суди попередніх інстанцій не погодилися з доводами позивача про незаконність наказу № 9-О від 19.02.2018, яким ОСОБА_1 поновлено на службі на посаді завідувача сектору інфраструктури Дрогобицької ОДПІ.
21. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що вказаний наказ був прийнятий на виконання рішення суду у справі №813/2634/16, а його скасування не призведе до поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду (право на працю).
22. Суди попередніх інстанцій також уважали, що відповідач не зобов`язаний вносити зміни до штатного розпису у випадку, коли посада, з якої було звільненого особу, була скорочена.
23. У контексті доводів позивача про порушення його права на працю наказом № 9-О від 19.02.2018, яким його було поновлено на посаді, що відсутня в штатному розписі, судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідач запропонував позивачеві обійняти рівнозначну посаду, з чим позивач погодився.
24. З урахуванням викладеного суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
25. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним і скасування наказу Дрогобицької ОДПІ від 19.02.2018 №9-О та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.
26. На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про те, що з прийняттям наказу № 9-О від 19.02.2018 «Про поновлення на роботі» відповідач належним чином виконав судове рішення у справі №813/2634/16.
27. Позивач доводить, що рішення суду про поновлення на роботі вважається виконаним за одночасного виконання таких умов: зайняття особою посади державної служби, яка включена до штатного розпису; одержання заробітної плати за рахунок коштів державного бюджету; фактичного здійснення встановлених для посади посадових обов`язків.
28. Позивач зазначає, що з прийняттям відповідачем наказу від 19.02.2018 №9-О та після ознайомлення з ним жодна з цих вимог не виконувалася, що свідчить про формальність вказаного наказу та ігнорування відповідачем рішення суду у справі №813/2634/16.
29. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу зазначив, що судами попередніх інстанцій повно та всебічно встановлено обставини, що мають значення для розгляду справи у вказаній частині, і правильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, у зв`язку з чим підстав для скасування їхніх рішень немає.
30. Касаційна скарга надійшла до Верховного Суду 05 листопада 2019 року та за наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Радишевської О.Р., суддів Уханенка С.А., Шевцової Н.В.
31. Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
V. Джерела права й акти їхнього застосування
32. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
33. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, КАС України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.
34. Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15 січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
35. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями КАС України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX.
36. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
37. Частинами першою, другою статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
38. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
39. Відповідно до частини сьомої статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
40. Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
41. Згідно з частиною другою статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
VI. Позиція Верховного Суду
42. Спір у цій справі, в частині, що переглядається, виник у зв`язку з незгодою позивача зі способом виконання судового рішення про поновлення на роботі.
43. У контексті викладеного Суд зазначає, що законодавством передбачено обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.
44. Водночас поновлення на роботі має бути реальним, тобто з відновленням трудових відносин між працівником і роботодавцем, що, виходячи зі змісту трудового договору та порядку його укладення, передбачає не лише винесення наказу про поновлення працівника на роботі, але і фактичний допуск його до роботи, виконання працівником своїх службових (посадових) обов`язків, а роботодавцем - обов`язку виплачувати працівникові заробітну плату.
45. Отже, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.
46. Указаний висновок викладений Верховним Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61-12857св18) від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18).
47. Особливістю спірних правовідносин є те, що посада, з якої було звільнено позивача, на момент видачі відповідачем оскаржуваного наказу про поновлення позивача на роботі, була відсутня в штатному розписі Дрогобицької ОДПІ у зв`язку з проведеними організаційно-штатними змінами.
48. Вирішуючи питання поновлення працівників за рішенням суду за аналогічних фактичних обставин, Верховний Суд у постанові від 18 травня 2020 року у справі №813/2143/18 дійшов таких висновків: « 26. Суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав на те, що у процесі виконання судового рішення та при видачі наказу про поновлення позивача на посаді відповідач не вирішує питань про те, чи необхідно поновляти позивача на посаді, на якій саме посаді та з якого числа, оскільки ці питання були вирішені постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2017 року в справі №813/2342/16, яка є обов`язковою до виконання.
49. 27. Наказ про поновлення на роботі спрямований саме на виконання судового рішення про поновлення особи на посаді та являється необхідною (обов`язковою) передумовою для подальшого фактичного допуску цієї особи до роботи (до виконання посадових обов`язків), а тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 18 січня 2018 року №35-О «Про поновлення на роботі» не спрямований на реальне виконання рішення суду, а має лише формальний характер.
50. 28. Незазначення в оскаржуваному наказі розміру посадового окладу позивача не є підставою для його скасування, оскільки це питання може бути вирішене в процесі виконання цього наказу. Водночас наказ від 18 січня 2018 року №35-О не містить приписів про те, що Л. поновлено на службі поза штатом Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в цьому наказі вказана конкретна посада, на якій поновлено позивача - «на посаді начальника управління внутрішнього аудиту Головного управління ДФС у Львівській області», як зазначено в постанові суду від 12 січня 2017 року.
51. 29. Питання ж наявності чи відсутності у структурі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області вказаної посади не впливає на обов`язок відповідача видати наказ про поновлення позивача на посаді, на виконання судового рішення, та забезпечити реальне виконання цього наказу про поновлення на посаді, із подальшим фактичним допуском особи до роботи».
52. Аналогічна за змістом правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі №808/1043/17, де зазначено, що: «40. Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, відповідно до якого незаконно звільнений працівник поновлюється на посаді, зазначеній в рішенні суду. У разі скорочення посади, яку він обіймав, роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику іншу посаду до його кваліфікації, а у разі відсутності такої посади або незгоди працівника із запропонованою посадою у встановленому законом порядку розпочати процедуру вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва i праці з додержанням вимог, передбачених трудовим законодавством. Незаконне звільнення позивача із скороченої посади не означає, що він має будь-які переваги при призначенні на посаду в новоутвореній організаційній структурі».
53. Отже, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відхилили зауваження позивача про те, що оскаржуваним наказом від 19.02.2018 №9-О його незаконно поновлено на службі поза штатом Дрогобицької ОДПІ, і що цей наказ порушує права та законні інтереси позивача або не призводить до поновлення його прав.
54. В аспекті викладених правових позицій Верховного Суду у справах №813/2143/18, №808/1043/17 та фактичних обставин, установлених судами попередніх інстанцій, Суд погоджується з їхніми висновками про те, що  для відновлення права позивача на працю у спірних правовідносинах відповідач мав два альтернативні варіанти: або запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну посаду або ж клопотати перед вищим органом ДФС щодо введення в штатний розпис ОДПІ посади завідувача сектору інфраструктури Дрогобицької ОДПІ.
55. Як установили суди попередніх інстанцій, ДФС України дійшла висновку про відсутність потреби в структурі місцевої ДПІ Сектора інфораструктури в складі двох осіб та достатність одного спеціаліста для виконання завдань в цій сфері, у зв`язку з чим відновлення в штаті відповідного сектору та посади його завідувача відповідач уважав неадекватним підходом до вирішення питання відновлення права позивача на працю. Водночас, урахувавши кваліфікаційно-освітній рівень та досвід роботи ОСОБА_1 , відповідач після видачі оскаржуваного наказу від 19.02.2018 №9-О «Про поновлення на роботі» запропонував йому рівнозначну посаду завідувача сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера Дрогобицької ОДПІ, обійняти яку позивач погодився.
56. Ураховуючи викладене, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про необґрунтованість позовних вимог позивача в частині, що стосуються наказу від 19.02.2018 №9-О «Про поновлення на роботі».
57. Отже, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних рішень у частині, що переглядається та погоджується з їхніми висновком про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у відповідній частині.
58. Згідно з частиною першою статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
59. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
60. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
61. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що підстави для їхрнього скасування чи зміни відсутні.
VII. Судові витрати
62. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
63. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
64. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
65. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі №813/2837/18 залишити без змін.
66. Судові витрати не розподіляються. 
67. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          С.А. Уханенко
                                                                                          Н.В. Шевцова