Ухвала
 
09 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 453/319/13-ц
провадження № 61-18206ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року в справі за заявою  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сколівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2014 року, ухваленого у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання незаконним рішення Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області та Державного акта на право власності на земельну ділянку,   
встановив:
У лютому 2013 року     ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до         ОСОБА_3 , Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області, у якому просив визнати незаконним рішення Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області від 15 квітня 2011 року № 111 «Про розгляд заяви      ОСОБА_3 » та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку від 12 жовтня 2011 року, виданого на ім'я    ОСОБА_3 .
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 липня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.
У березні 2021 року    ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Сколівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2014 року за нововиявленими обставинами.      
Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2021 року заяву задоволено, скасовано рішення Сколівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2014 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги        ОСОБА_4  задоволено.
Визнано незаконним рішення Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області № 111 від 15 квітня 2011 року «Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_3 ».
Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 136015, виданий ОСОБА_3 12 жовтня 2011 року Тухлянською сільською радою Сколівського району Львівської області та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 462450001001132.
Вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.
Не погодившись з указаним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права, просила суд скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його заяви про перегляд рішення Сколівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2014 року за нововиявленими обставинами.
Постановою Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року скасовано рішення Сколівського районного суду Львівської області від 09 квітня 2021 року та відмовлено  ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про перегляд рішенняСколівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2014 року за нововиявленими обставинами та залишенозгадане рішення в силі.
03 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Горох В. В. засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 27 вересня 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 16 листопада 2021 року представником заявника надіслано до Верховного Суду квитанцію про доплату судового збору у розмірі 204, 00 грн. 
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. 
Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження та викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати зі Сколівського районного суду Львівської області цивільну справу № 453/319/13-ц за заявою  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сколівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2014 року, ухваленого у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання незаконним рішення Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області та Державного акта на право власності на земельну ділянку.   
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 24 січня 2022 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                            Є. В. Коротенко