Справа № 450/1663/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/501/21                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                09 листопада 2021 року                                          м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Жукровської Х.І.,
з участю: представника відповідача – ОСОБА_1 ,
представника третьої особи – Лаби Я.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа – Сихівський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,
                        в с т а н о в и в:
У травні 2019 року ОСОБА_2  звернувся до суду з позовом, уточненим заявою від 11.12.2019 року (а.с.205-207 т.1), в якому просив: звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 280949 грн. 74 коп. та стягувати аліменти у встановленому законом порядку, починаючи з 17.12.2018 року, тобто з моменту відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа (дубліката) №1319/11325/2012, виданого Сихівським районним судом м. Львова 27.11.2018 року, та зменшити розмір присуджених з нього у користь відповідачки аліментів до мінімального рекомендованого розміру аліментів для кожної дитини, що становитиме 1/51 частину його заробітку.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що після розірвання рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2012 року шлюбу з відповідачкою, вона звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання двох їхніх малолітніх дітей і рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 грудня 2012 року у справі №1319/11325/2012 присуджено з нього у користь відповідачки аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2012 року і до досягнення дітьми повноліття.
Однак, він сплачував аліменти в більшому, ніж присуджено, розмірі, окрім того, купував дітям одяг та інші необхідні речі, оплачував їхній відпочинок та витрати на навчання, у зв`язку з чим відповідачка 15.04.2013 року написала заяву на повернення виконавчого листа та про відсутність заборгованості по аліментах, на підставі якої 24.04.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу за його заявою.
Зазначає, що з того часу він добросовісно виконував свої батьківські обов`язки: регулярно сплачував аліменти та переказував гроші безпосередньо на картки дітей і брав активну участь у житті дітей, організовуючи їхнє дозвілля та відпочинок, в тому числі й за кордоном, заради дітей не порушував питання про поділ індивідуального житлового будинку, в якому провів капітальний ремонт, і відповідачку все це влаштовувало, позаяк, сама відповідачка ніколи не працювала.
Разом з тим, після стількох років матеріального утримання дітей, 01.11.2018 року відповідачка звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, який пред`явила до примусового виконання, поставивши питання про стягнення заборгованості по аліментах за всі минулі роки, починаючи з 27.12.2012 року, як про це вказано у постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2018 року, а 10.05.2019 року, на його вимогу, він отримав розрахунок заборгованості від 28.03.2019 року про борг по аліментах, який, починаючи з квітня 2013 року, становив 280949 грн. 74 коп.
Позивач зазначає, що між ним та відповідачкою існувала домовленість щодо матеріального утримання дітей протягом усього спірного періоду, яку він добросовісно виконував, а тому вважає, що відлік примусового стягнення аліментів має відраховуватись з 17.12.2018 року – з дня відкриття виконавчого провадження за виданим судом дублікатом виконавчого листа. 
Позивач просив урахувати зміни в його сімейному та матеріальному стані, оскільки 08.08.2014 року він зареєстрував шлюб з іншою жінкою – ОСОБА_6 , в якому у них народилось двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які також знаходяться на його утриманні, окрім того, він піклується про здоров`я свого батька-пенсіонера, на лікування якого поніс значні фінансові витрати.
Також звертає увагу, що для погашення спірної заборгованості по аліментах, державний виконавець визначив до стягнення 70 відсотків від його заробітку (доходу), внаслідок чого його теперішня сім`я та діти залишились без належного утримання. 
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2020 року провадження у справі в частині вимог ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах закрито.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 16 липня 2020 року ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2020 року про закриття провадження у справі в частині вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах скасовано і справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постановою Львівського апеляційного суду від 16 липня 2020 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2020 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким зменшено розмір аліментів, визначених рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 грудня 2012 року, стягуваних з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 до 1/5 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили (з 16.07.2020 року) і до досягнення старшою дитиною повноліття. 
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що в даному випадку позовна вимога стосується звільнення від сплати заборгованості за аліментами, яку він взагалі не визнає, вважаючи її мнимою та вигаданою відповідачкою, лише з єдиною корисливою метою – метою власного збагачення, оскільки всі ці роки: з 2013 року по 2018 рік, тобто в період відкликаного відповідачкою виконавчого листа, він утримував дітей повністю за свої кошти, позаяк, відповідачка ніколи не працювала і не працює на даний час. 
Також апелянт звертає увагу, що, власне, сумлінне виконання ним упродовж усіх років батьківського обов`язку по матеріальному утриманню дітей і є, згідно з ч.2 ст.197 СК України, тією іншою обставиною, яка має істотне значення, для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами.
Окрім того, наголошує, що примусове стягнення аліментів може мати місце лише після відкриття виконавчого провадження, в даному випадку – з 17.12.2018 року, а тому не було підстав для нарахування заборгованості по аліментах за період, який передував пред`явленню відповідачкою виконавчого листа до примусового виконання.
25.05.2021 року відповідач ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.
Відповідач зазначає, що ніякої домовленості щодо добровільної сплати аліментів між ними не існувало, а добровільна купівля одягу, взуття та інших речей, не може бути підтвердженням виконання обов`язку по сплаті аліментів.
Звертає увагу, що всі подані позивачем квитанції про сплату аліментів на дітей враховані державним виконавцем при обрахунку заборгованості за спірний період, а сам розрахунок заборгованості позивачем не оскаржувався в установленому законом порядку. 
У судове засідання апеляційного суду позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши пояснення сторони відповідача в заперечення апеляційної скарги, пояснення представника третьої особи по матеріалах виконавчого провадження, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано (а.с.20 т.1). 
Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.26, 27 т.1). 
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 грудня 2012 року у справі №1319/11325/2012 з позивача у користь відповідачки присуджено аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2012 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.23 т.1).
На підставі вказаного рішення суду, 12.02.2013 року Сихівським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист №1319/11325/2012, за яким 04.03.2013 року Сихівським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження, що підтверджується матеріалами справи №1319/11325/2012.
23.04.2013 року державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (за заявою стягувача від 15.03.2013 року).
19.10.2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа і ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2018 року таку заяву задоволено та видано їй дублікат виконавчого листа №1319/11325/2012 (а.с.21-22 т.1), на підставі якого, за заявою стягувача ОСОБА_3 від 13.12.2018 року (а.с.45 т.1), 17.12.2018 року державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1319/11325/2012, виданого Сихівським районним судом м. Львова 27.11.2018 року (а.с.38, 41 т.1).
Згідно з розрахунком державного виконавця від 28.03.2019 року (а.с.46-47 т.1), заборгованість по аліментах за період з квітня 2013 року по лютий 2019 року включно становила 280949 грн. 74 коп.
Відповідно до ч.1 ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.
Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч.1 ст.195 СК).
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору – судом (ч.3 ст.195 СК). 
Частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, суд першої інстанції виходив із того, що для цього немає визначених законом підстав.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та наведеній вище нормі статті 197 СК України, виходячи з наступного.
Як уже встановлено і зазначено вище, після первинного пред`явлення виконавчого листа №1319/11325/2012 до примусового виконання, відповідачка ще до спливу місяця з моменту відкриття виконавчого провадження, 15.03.2013 року подала заяву про повернення їй виконавчого документа і постановою державного виконавця від 23.04.2013 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача).
В подальшому, відповідачка пред`явила виконавчий лист до примусового виконання лише 13.12.2018 року, після спливу п`яти років від дня повернення їй виконавчого листа за її заявою.
Наведене підтверджує той факт, що позивач упродовж усього цього періоду (більше п`яти років) забезпечував належне матеріальне утримання дітей в добровільному порядку, з яким відповідачка погоджувалась.
При цьому, необхідно зазначити, що 08.08.2014 року позивач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з іншою жінкою – ОСОБА_6 (а.с.19 т.1), внаслідок чого сімейний стан позивача змінився, але позову про зменшення розміру присуджених аліментів він до суду не подавав.
У шлюбі з ОСОБА_6 в позивача народилося теж двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.24, 245 т.1), але позову про зменшення розміру присуджених з нього у користь відповідачки аліментів він не подавав.
З таким позовом (про зменшення розміру аліментів) позивач звернувся у травні 2019 року, лише після того, як відповідачка пред`явила виконавчий лист до виконання в примусовому порядку, хоча визначені законом підстави для зменшення присуджених з позивача аліментів існували, починаючи з серпня 2014 року, у зв`язку із зміною сімейного стану та народженням дітей.
Наявність правових підстав для зменшення розміру присуджених з позивача у користь відповідачки аліментів на дітей підтверджено й постановою Львівського апеляційного суду від 16 липня 2020 року, якою зменшено розмір аліментів, визначених рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 грудня 2012 року, стягуваних з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 до 1/5 частки заробітку (доходу).
Наведені обставини, а саме: добросовісне та добровільне виконання позивачем батьківського обов`язку щодо матеріального утримання дітей на умовах, погоджених з відповідачкою, непред`явлення відповідачкою впродовж п`яти років виконавчого листа до примусового виконання, що підтверджує відсутність потреби у наданні більшого матеріального утримання дітей, ніж того, яке надавав позивач добровільно, а також наявність визначених законом підстав для зменшення розміру присуджених з позивача аліментів протягом усього періоду існування спірної заборгованості, в той час, як присудження позивачу зменшеного розміру аліментів відбулось лише 16.07.2020 року, менше як за місяць до досягнення старшим сином повноліття, – на переконання колегії суддів, є тими істотними обставинами, які повинні враховуватись при вирішенні даного спору. 
Окрім того, необхідно зазначити, що вказаним вище розрахунком державного виконавця від 28.03.2019 року (а.с.46-47 т.1), документально підтверджений факт сплати позивачем упродовж 2014 – 2015 років аліментів на утримання дітей в більшому розмірі, ніж було з нього присуджено за рішенням суду.
Наявність переплати по аліментах у розмірі 47875 грн. 82 коп. підтверджено й постановою Львівського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року у справі №450/4120/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на вже повнолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матеріалами виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №1319/11325/2012, що підтвердив представник Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у судовому засіданні апеляційного суду, і хоча ця переплата стосується іншого періоду, а саме: періоду з 22.05.2019 року по 31.12.2020 року, цей факт додатково підтверджує добросовісність виконання позивачем свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання дітей.
У зв`язку з наведеним та з метою забезпечення рівності сторін щодо здійснення ними своїх прав та обов`язків по виконанню вказаного вище виконавчого листа, колегія суддів вважає, що законним і справедливим за встановлених обставин справи буде звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах у розмірі 140474 грн. 87 коп., що становить 1/2 від спірної заборгованості, яка утворилась станом на 28.03.2019 року, згідно з розрахунком державного виконавця.
При цьому, колегія суддів не враховує доводи апелянта про відсутність правових підстав для обрахунку державним виконавцем заборгованості за аліментами, оскільки в силу наведених вище положень статей 194, 195 СК України, відповідачка має правона стягнення аліментів за виконавчим листом за вказаний у розрахунку період, оскільки він не перевищує десяти років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання, а розмір заборгованості за аліментами, обчислений державним виконавцем, позивачем у судовому порядку не оспорювався.
Суд першої інстанції наведених вище обставин справи не врахував, не дав належної правової оцінки доказам, які є в матеріалах справи, не застосував норм матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, що призвело до помилкових висновків суду по суті вирішення спору, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та звільнення його від сплати заборгованості по аліментах за виконавчим листом (дублікатом) №1319/11325/2012, виданим Сихівським районним судом м. Львова 27.11.2018 року, у розмірі 140474 грн. 87 коп. та, відповідно, про часткове задоволення його апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за виконавчим листом (дублікатом) №1319/11325/2012, виданим Сихівським районним судом м. Львова 27.11.2018 року, в розмірі 140474 (сто сорок тисяч чотириста сімдесят чотири) гривень 87 копійок. 
В задоволенні решти вимог відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 19 листопада 2021 року.

Головуючий                                  С.М. Бойко 
Судді:                                  С.М. Копняк 
                А.В. Ніткевич