Постанова
Іменем України 
21 жовтня 2021 року
м. Київ
Справа № 1-127/11
Провадження № 51- 4878 ск 21
Суддя Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від            29 грудня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 липня 2021 року щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (посмертно), 
встановив:
Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 грудня 2020 року, залишеним без зміни ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 липня 2021 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (посмертно) в пред`явленому їм обвинуваченні в скоєнні злочину, передбаченого ст. 356 КК України (по епізоду вивезення обладнання у вересні 2004 року) визнано невинними і виправдано їх на підставі ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК України  у зв`язку з відсутністю складу злочину. Цим же вироком ОСОБА_3 в пред`явленому йому обвинуваченні в скоєнні злочину, передбаченого ст. 356 КК України (по епізоду вивезення шкур великої рогатої худоби в березні 1998 року) визнано невинним і виправдано на підставі ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК України у зв`язку з відсутністю  в діях складу злочину. Цивільні позови залишені без розгляду.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вироку та ухвали в касаційному порядку. 
Проте, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки відповідно до                      ст. 387 ч. 2 КПК України 1960 року її зміст не відповідає вимогам, зазначеним у ст. 350 КПК України 1960 року, зокрема: касаційна скарга не містить вказівок на те, в чому саме полягає незаконність ухвали апеляційного суду згідно з вимогами ст. 398 ч. 1 КПК України 1960 року та доводів на обґрунтування цього.
Потерпілий в касаційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не зазначає в чому саме полягає незаконність ухвали апеляційного суду згідно з вимогами ст. 398 ч. 1 КПК України 1960 року і доводи на обґрунтування цього. Так, відповідно до ст. 398 ч. 1 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни судового рішення касаційним судом є істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 КПК України 1960 року), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК України 1960 року).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судом апеляційної інстанцій при винесенні судового рішення, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
 
Згідно зі ст. 388 ч. 2 КПК України 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст.ст. 350, 398 КПК України 1960 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
 
Вказані недоліки та порушення вимог закону при поданні касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про витребування кримінальної справи.
За таких обставин, у витребуванні кримінальної справи необхідно відмовити.
Керуючись ст. 388 КПК України 1960 року, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, 
постановив:
Відмовити потерпілому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (посмертно) для перевірки в касаційному порядку. 
Постанова оскарженню не підлягає.
Суддя:
ОСОБА_1