КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

    Апеляційне провадження                                                                   Доповідач - Кулікова С.В.
   №  22-ц/824/10677/2021

                                                  П О С Т А Н О В А
 
                                 І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                                        Справа № 939/1955/20
 
21 жовтня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді     - Кулікової С.В.
суддів                          - Заришняк Г.М.
                                   - Рубан С.М.
при секретарі              - Климчук Т.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді Унятицького Д.Є., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Бородянський районний відділ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-
 
в с т а н о в и в :
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Бородянський районний відділ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року залишено позов ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Бородянський районний відділ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання без розгляду.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначала, що в судове засідання 30 квітня 2021 року вона та її представник не з'явилися з поважних причин, а саме у зв`язку з дією карантину, враховуючи, що попередньо до суду була направлена представником позивача заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з дією карантину, яку суд задовольнив та відклав розгляд справи на 24 травня 2021 року,  а 24 травня 2021 року її представник направила до суду електронною поштою заяву про слухання справи без її участі, вважала, що у суду не було правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Вказувала на те, що доводи суду про відсутність в матеріалах справи документів, які підтверджують повноваження адвоката Жабен Л.І. на представництво інтересів позивача не можна вважати переконливими, оскільки її повноваження перевірялися працівниками суду перед надання їй 21 травня 2021 року для ознайомлення матеріалів справи, а у разі відсутності таких документів, матеріали справи для ознайомлення представнику не були б надані.
Вважає, що залишаючи позов без розгляду, суд порушив її право на справедливий суд.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Паламарчук О.М. надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, вказавши, що він прийматиме участь у судовому засіданні в Північному апеляційному господарському суді по справі № 873/107/21, що відбудеться о 15 год. 30 хв. 21 жовтня 2021 року.
Суд залишив без задоволення клопотання адвоката Паламарчук О.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , про відкладення розгляду, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, а заяву адвоката Жабен Л.І. суд не приймає до уваги, оскільки суду не було надано документів, що підтверджують повноваження адвоката Жабен Л.І., як представника позивача.
Такі висновки суду не ґрунтуються на нормах процесуального права, враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Бородянський районний відділ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 12 січня 2021 року.
12 січня 2021 року судове засідання було відкладено на 12.02.2021 року в зв`язку з неявкою позивача, третіх осіб.
Згідно довідки, складеної секретарем судового засідання, 12 лютого 2021 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному справу знято з розгляду до 30 березня 2021 року.
Згідно довідки, складеної секретарем судового засідання, 30 березня 2021 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному справу знято з розгляду.
Розгляд справи було призначено на 30 квітня 2021 року, що вбачається з листа Бородянського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 року, який було направлено, зокрема, позивачу.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач 21.04.2021 року отримала повідомлення суду про призначення справи до розгляду на 30 квітня 2021 року.
30 квітня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява адвоката Жабен Л.І. про відкладення розгляду справи, в якій зазначено, що у зв`язку з дією карантину, коронавірусною інфекцією та знаходженням на карантині прибути в суд 30.04.2021 року по справі не може, тому просила розгляд справи перенести на інший день після закінчення карантину.
З протоколу судового засідання від 30 квітня 2021 року вбачається, що суд оголосив заяву представника позивача про перенесення розгляду справи, поставив на обговорення питання про можливість розгляду справи у відсутності позивача та представника позивача, та заслухавши думку учасників справи відклав розгляд справи на 24 травня 2021 року в зв`язку з відсутністю позивача.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач ОСОБА_1 15 травня 2021 року отримала повідомлення суду про призначене судове засідання на 24 травня 2021 року.
21 травня 2021 року адвокат Жабен Л.І. ознайомилася з матеріалами справи.
24 травня 2021 до суду надійшла заява адвоката Жабен Л.І., в якій вона просила судове засідання проводити без її участі.
З протоколу судового засідання від 24 травня 2021 року вбачається, що суд оголосив заяву представника позивача про розгляд справи у її відсутність, та поставив питання про можливість продовження розгляду справи у відсутність осіб, що не з'явилися, представник відповідача зазначив, що можливо та заявив клопотання про залишення позову без розгляду.
Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року залишено позов без розгляду з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.
Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, явка якого визнана судом обов`язковою, повторно не з'явився в судове засідання, нез`явлення представника позивача у судове засідання та ухилення від виконання покладеного на нього процесуального обов`язку щодо надання документів об`єктивно перешкоджає розгляду цивільної справи, чергові неодноразові відкладення розгляду цивільної справи призведуть лише до затягування вирішення спору на невизначений строк, тому  у такий спосіб буде невиправдано порушене право відповідача на справедливий суд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Так, згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України , суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.
З матеріалів справи вбачається, що позивач та його представник Жабен Л.І. були повідомлені про судові засідання призначені на 30 квітня 2021 року та 24 травня 2021 року.
30 квітня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява адвоката Жабен Л.І. про відкладення розгляду справи, в якій зазначено, що у зв`язку з дією карантину, коронавірусною інфекцією та знаходженням на карантині прибути в суд 30.04.2021 року по справі не може, тому просила розгляд справи перенести на інший день після закінчення карантину.
З протоколу судового засідання від 30 квітня 2021 року вбачається, що суд оголосив заяву представника позивача про перенесення розгляду справи, поставив на обговорення питання про можливість розгляду справи у відсутності позивача та представника позивача, та заслухавши думку учасників справи відклав розгляд справи на 24 травня 2021 року в зв`язку з відсутністю позивача.
24 травня 2021 до суду надійшла заява адвоката Жабен Л.І., в якій вона просила судове засідання проводити без її участі.
Враховуючи, що від представника позивача, надходила заява про розгляд справи за його відсутності, суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Посилання суду на те, що заява адвоката Жабен Л.І. про розгляд справи без її участі не може бути прийнята до уваги, колегія суддів вважає безпідставними, враховуючи, що адвокат Жабен Л.І. знайомилася з матеріалами справи, надсилала заяву про відкладення розгляду справи, яку суд оголошував в судовому засіданні та ставив на обговорення питання щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача та її представника.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Бородянського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 Згідно  п. 4 ч. 1 ст. 379  ЦПК України підставою для скасування  ухвали  суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування  норм матеріального права, які призвели  до постановлення помилкової ухвали.
  Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384  ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку  не підлягає.
 
Повний текст постанови складено 22 жовтня 2021 року.

Головуючий:                                      Судді: