П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/5807/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Іщенко І.В.   
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
30 вересня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. , 
секретар судового засідання: Чорнокнижник О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадянки Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до Громадянки Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 про затримання іноземця до вирішення питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, 
В С Т А Н О В И В :
ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці із адміністративним позовом про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні стосовно Громадянки Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 .
Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06.09.2021 позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06.09.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції в основу свого рішення використав рішення Глибоцького районного суду від 06.09.2021, яка ще не набрала законної сили, та яка є єдиним законним підтвердженням вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП. Протокол від 02.09.2021 №021706 не можу слугувати належним доказом вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП.
Також представник відповідача зазначає, що не було підстав для затримання відповідача підстав, оскільки вона на законних підставах перебуває на території України. Відповідачу надано довідку про звернення за захистом в Україні №012296, термін дії якої продовжено до 19.02.2020, що свідчить про законність перебування відповідача на території України.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.
Позивач в судове засідання повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. 
Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Керуючись положеннями даної норми та враховуючи відсутність заперечень представника відповідача, колегія суддів вирішила провести розгляд справи за даної явки сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 18.01.2018 Громадянка Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 звернулась до центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області з наміром бути визнаною біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Відповідно до наказу УДМС у Київській області від 07.02.2018 №41, заяву Громадянки Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та документовано довідкою про звернення за захистом в Україні №012296, терміном дії якої продовжено до 19.02.2022.
02.09.2021 о 21:30 Громадянка Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , була виявлена в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Порубне», що розташований на території Тереблеченської об`єднаної територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Порубне», за спробою незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Румунія, без дозволу уповноважених органів влади, шляхом приховування в вантажному транспортному засобі, який слідував на виїзд з території України.
У зв`язку із порушенням законодавства України із прикордонних питань, на підставі ст. 263 КУпАП Громадянка Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 була затримана 02.09.2021 о 21:30 на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення.
02.09.2021 відносно Громадянки Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП.
Постановою Глибоцького районного суду від 06.09.2021 у справі №715/2085/21 Громадянку Ісламської Республіки ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 3 (три) доби.
З урахуванням наведених обставин, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Громадянка Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення з прикордонних питань, а тому її слід затримати до вирішення питання про визнання її біженкою або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні на строк 6 (шість) місяців.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до вимог частини 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Стаття 13 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачає, що вільний вибір місця проживання обмежується щодо іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України.
Згідно частин 1, 2 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.
Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.
Проаналізувавши наведені норми та обставини даної справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність затримання Громадянки Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 до вирішення питання про визнання її біженкою або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні на строк 6 (шість) місяців, адже відповідач вчинила адміністративне правопорушення з прикордонних питань.
Апеляційний суд враховує доводи представника відповідача про те, що постанова Глибоцького районного суду від 06.09.2021 у справі №715/2085/21 не набрала законної сили. Разом з цим, відсутні докази й скасування вказаної постанови, а у ході розгляду справи №715/2085/21 відповідач свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, визнала, підтвердила обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 02.09.2021 та вказала, що вона хотіла перетнути державний кордон аби потрапити до Європейського Союзу з метою залишитися там для проживання.
Та обставина, що відповідачу надано довідку про звернення за захистом в Україні №012296, термін дії якої продовжено до 19.02.2020, жодним чином не спростовує факт вчинення відповідачкою 02.09.2021 адміністративного правопорушення з прикордонних питань.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Громадянки Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06 вересня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Сушко О.О.