ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/268/20	
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:
Головуючого судді: Головея В.М.
Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників сторін:
від позивача –  Філевський Р.М.,
від відповідача – не з`явився, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Миколаївської міської ради
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2020 (суддя Коваль С.М.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Турчанович Євгена Валерійовича
до Миколаївської міської ради
про визнання додаткової угоди до договору оренди землі від 28.11.2013 № 9799 укладеною,-

ВСТАНОВИЛА: 

В березні 2020 року ФОП Турчанович Є. В. (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просить суд визнати укладеною додаткову угоду до Договору оренди землі від 28.11.2013,  в редакції викладеній в позовній заяві.  
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.11.2013 між сторонами був укладений договір оренди землі, на якій розташовані споруда та майданчик для очікування громадського транспорту без права передачі її в суборенду для обслуговування тимчасово розміщеного зупинного комплексу без оформлення права власності на нерухоме майно. Строк дії договору було визначено до 19.10.2019 з врахуванням договору про зміни до основного договору. 
Позивач продовжує належним чином виконувати свій обов`язок по сплаті орендної плати, продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, протягом одного місяця після закінчення строку договору відсутній лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. 
На думку позивача, наявні всі підстави необхідні для укладання додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах. 
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2020 позов задоволено частково.
Рішення мотивовано тим, що підприємець Турчанович звернувся до Миколаївської міської ради з заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки на той самий строк та на тих самих умовах, додавши до заяви відповідний проект додаткової угоди. Відповідачем з 26.12.2019 розглядається надіслана підприємцем Турчановичем заява, і остаточне рішення Миколаївською міською радою досі не прийняте. Позивач після закінчення строку дії договору продовжує користуватися земельною ділянкою та належним чином виконувати обов`язки за договором оренди, що не спростовано Миколаївською міською радою та підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень про сплату орендної плати. 
Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання укладеної додаткової угоди з моменту набрання судовим рішенням у даній справі законної сили, суд зазначив, що договір поновлюється на істотних умовах та на строк, зазначених у договорі та змінах до нього. Крім того, у відповідності до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Міська рада звернулась до апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до умов договору, орендар зобов`язаний був повідомити орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладання договору а новий строку до 19.09.2019, однак позивач звернувся до міської ради із відповідною заявою на поновлення договору оренди землі 26.12.2019, тобто  з пропуском строку, чим порушив умови вказаного договору та втратив переважне право на його поновлення.
Скаржник посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду в постанові від 10.04.2018 у справі №594/376/18-ц вважає, що ФОП втратив переважне право на продовження  строку дії договору оренди землі внаслідок несвоєчасного повідомлення про це орендодавця, проте судом першої інстанції при прийнятті рішення у даній справі не враховано вищевказаного.  
Ухвалою апеляційного господарського суду від 23.11.2020 було відкрито апеляційне провадження, яке в подальшому ухвалою суду від 24.12.2020 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України, а саме через підписання апеляційної скарги особою, яка не мала права її підписувати. 
Усунувши вказані недоліки відповідач 13.01.2021 повторно звернувся до апеляційного суду зі скаргою, яка була прийнята та призначена до розгляду на 24.02.2021.
Ухвалою апеляційного суду від 24.02.2021 розгляд даної справи було зупинено до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 903/1030/19 у подібних правовідносинах.  
Ухвалою апеляційного суду від 01.10.2021 апеляційне провадження було поновлено та призначено справу до розгляду на 27.10.2021. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. 
Представник відповідача в судове засідання 27.10.2021 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте своїми правами відповідно до ст. ст. 42, 46 ГПК України не скористався. 
Частиною 12 ст. 270 ГПК України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Отже, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду скарги, оскільки явка представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.
В судовому засіданні 27.10.2021 представник позивача надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд, в задоволенні останньої відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2013 між ФОП Турчановичем (орендарем) та Миколаївською міською радою (орендодавцем) укладено договір оренди землі № 9799, зареєстрований у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 28.11.2013 № 9799, за умовами якого, Миколаївська міська рада на підставі рішення від 27.06.13 № 29/41 продовжила ФОП Турчановичу оренду земельної ділянки (кадастровий № 4810136300:02:012:0001), без права оформлення свідоцтва на право власності на нерухоме майно, по вул. Декабристів ріг вул. Будьонного /Заводський район/, – для обслуговування тимчасово розміщеного зупиночного комплексу. В оренду передано земельну ділянку загальною площею 27 м2, у тому числі 5 м2 під спорудою (за функціональним призначенням – землі комерційного використання), 60 м2 – під майданчиком для очікування громадського транспорту (за функціональним призначенням – землі громадського призначення), без права передачі її в суборенду (п.п. 1.1., 2.1. Договору).
Договір діє до 02.09.2016. Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за шість місяців до спливу строку договору оренди землі (п. 3.1 договору оренди).
Орендар зобов`язаний, у разі наміру скористатись переважним правом на укладення договір на новий строку, письмово повідомити про це Орендодавця не пізніше ніж за шість місяців до спливу строку договору, або повідомити про інший намір її подальшого використання при цьому орендна плата за землю вноситься  по день фактичного використання ділянки (до повернення її за актом приймання-передачі), якщо Орендар не буде мати намір поновляти договір або до укладення нового договору. Закінчення строку дії Договору не звільняє Орендаря від обов`язку сплати заборгованості по орендній платі у поновному обсязі, у т.ч. з урахуванням  плати за період після  спливу строку договору до дати повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі (п.п. ж, п. 9.4. Договору).
Згідно п.12.1 Договору всі зміни та/або доповнення до цього Договору здійснюються у письмовій формі за взаємною згодою сторін, шляхом внесення змін у вигляді додаткової угоди (договору про зміни), що буде невід`ємною частиною цього Договору. Згодою або запереченням орендодавця на зміни та/або доповнення до цього Договору на вимогу орендаря, є рішення орендодавця, прийняте в установленому законодавством порядку.
12.02.2019 між сторонами було укладено договір про зміни №11-19 до договору оренди, відповідно до умов якого, дію Договору подовжено на 1 рік до 19.10.2019. При цьому сторонами вирішено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку цього договору. (п. 1.1 та п. 3.1 Договору про зміни) (т.1, а.с. 15-18).
26.12.2019 ФОП Турчанович через Центр надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради звернувся із листом-повідомленням  про поновлення Договору оренди землі (укладення додаткової угоди). Разом з заявою, позивачем було надано відповідний проект додаткової угоди (т.1, а.с. 23-25).
Міською радою лист-повідомлення позивача залишено без відповіді та реагування, запропонований позивачем проект додаткової угоди не підписано. 
Переглядаючи оскаржене рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи, судова колегія враховує наступне. 
Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України «Про оренду землі»).
Частиною третьою статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Саме, Законом України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.
Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами 1 – 5, так і для підстави, передбаченої частиною 6 цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.
Так,  орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (речення перше частини другої статті 33 Закону № 161-XIV). До  листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі  орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).
Отже, стаття 33 Закону №  161-XIV прямо передбачала подання орендарем  у строки, визначені у частині другій цієї статті повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди про таке поновлення. Надсиланням орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 зауважує, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала,  для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону  №  161-XIV, необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором, він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк, до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою, орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови ВП ВС від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18, від 31.08.2021 у справі №903/1030/19).
Отже, судова колегія встановила, що договір оренди землі діяв до 19.10.2019, однак позивач повідомив відповідача про свій намір поновити договір оренди землі разом з проектом додаткової угоди лише 26.12.2019, тобто після 2-х місяців, як Договір припинив свою дію. Отже, ФОП Турчанович були порушені строки повідомлення відповідача про намір поновлення договору оренди землі, які встановлені, як в Договорі оренди землі, укладеного між сторонами так і  ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Незважаючи на те, що правові висновки щодо застосування норм права у цих правовідносинах були зроблені Великою Палатою Верховного Суду після винесення рішення судом першої інстанції, а суд послався на практику Верховного Суду в інших подібних справах, з метою забезпечення права на справедливий суд та обов`язковості для суду правових висновків ВП Верховного Суду, вказане рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. 
Враховуючи викладене, рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2020, як прийняте при неправильному застосуванні норм матеріального права, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову. З огляду на це апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційної  скарги  покладаються на позивача.  

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 288 ГПК України, 
апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради - задовольнити. 
          Рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.09.2020 – скасувати, у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Турчанович Євгена Валерійовича – відмовити. 
Стягнути Фізичної особи-підприємця Турчанович Євгена Валерійовича на користь Миколаївської міської ради сплачений судовий збір за подану та розглянуту апеляційну скаргу  в розмірі 3    153,00 грн. 
Видачу наказів на виконання даної постанови з зазначенням повних реквізитів сторін доручити  Господарському суду Миколаївської  області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 01.11.2021.

Головуючий суддя:                                                            Головей В.М.

Судді:                                                                                Разюк Г.П.

                                                                                                    Савицький Я.Ф.