УХВАЛА

06 грудня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/956/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Банасько О.О., Пєсков В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства  "Національна енергетична компанія "Укренерго" 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 (колегія суддів у складі: Зубець    Л.П. - головуючий, Алданова    С.О., Мартюк    А.І.) 
та рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 (суддя                   Данилова М.В.)

у справі № 910/956/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" 
до Приватного акціонерного товариства  "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 158114,50 грн,   

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" 23.11.2021 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі № 910/956/21. 

Здійснивши перевірку касаційної скарги Приватного акціонерного товариства  "Національна енергетична компанія "Укренерго" та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку, що в прийнятті касаційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Разом з тим передбачені пп "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України   випадки касаційного оскарження судових рішень є виключенням із загального правила і відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

Отже, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у ч. 1 ст. 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями ст. 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

За змістом ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

На момент звернення з позовом до суду ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 встановлений у розмірі 2270,00 грн. Предметом спору в цій справі є стягнення безпідставно отриманих коштів в розмірі 158114,50 грн, що значно менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021 (227000,00 грн). 

У касаційній скарзі Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" просить прийняти касаційну скаргу до провадження, оскільки справа має виняткове значення для відповідача як учасника справи у зв`язку з можливістю формування несприятливої для скаржника судової практики, яка повністю суперечить висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. 

Однак саме лише зазначення про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, становить суспільній інтерес та стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного та фундаментального обґрунтування таких доводів, не є підставою для висновку про наявність передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України обставин, за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню. 

Касаційна скарга відповідача не містить належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію пп  "а"-"г" п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, а суд таких умов також не вбачає. Водночас Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" немає.

За таких обставин Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства  "Національна енергетична компанія "Укренерго"   на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями   234,   235,   287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/956/21 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства  "Національна енергетична компанія "Укренерго"  на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі № 910/956/211.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.
Головуючий                                                                                          В. Картере 

Судді                                                                                                    О .Банасько          

                                                                                                    В. Пєсков