Справа № 755/10324/21                                                   Головуючий 1 інстанція- Скрипник О.Г.
Провадження № 33/824/4566/2021                                  Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
16 листопада 2021 року                                                                                м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правовопрушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду м.Києвавід 22 вересня 2021 року, якою
                                                 ОСОБА_1 , 
                                                ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, 
                                                пенсіонера, РНОКПП НОМЕР_1 ,
                                                мешкає: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Подільського районного суду м.Києвавід 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Відповідно до вказаної постанови 11 червня 2021 року о 19 годині 12 хв. ОСОБА_1 на автошляху Н-20 «Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь» (50 км + 200 м) керував транспортним засобом «Лексус ЕС300», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
На постанову судді Подільського районного суду м.Києва від 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на невідповідність висновків судді обставинам справи та неповне з'ясування фактичних обставин.
Скарга мотивована тим, що згідно ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, однак ні відсторонення, ні надання можливості керування цим транспортним засобом уповноваженій
                                                                        -  2  -
особі поліцейським зроблено не було. Він на місці зупинки надав поліцейському інформацію про свій стан здоров'я, що у нього хворе серце і він прийняв відповідні ліки, бо погано почував себе, через що поліцейському здалося, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Посадовою особою патрульної поліції йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України і Держспоживстандартом, хоча він просив надати документи, які підтверджують, що алкотестер дозволений до застосування, зокрема сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку, але отримав відмову. Всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року йому не було вручено письмового направлення на медичний огляд до медичного закладу і він не відмовлявся від цього, а тому поліцейський не мав права складати протокол про адміністративне правопорушення. На відеозаписі, який є у справі, теж відсутні відомості, що водій отримав письмове направлення на медичний огляд до медичного закладу. Вважає, що склад адміністративного правопорушення не підтверджується відповідними доказами.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Костюк Ю.М. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати постанову суду як незаконну.
Вислухавши аргументи і доводи ОСОБА_1 та його захисника,вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову без змін з таких підстав.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`ктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Частина 1 ст.130 КупАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та
                                                                        -  3  -
використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.
Отже,  ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , який 11 червня 2021 року о 19 годині 12 хв. на автошляху Н-20 «Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь» (50 км + 200 м) керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на вимогу працівника поліції відмовився у присутності двох свідків.
За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, що  ОСОБА_1 допустив порушення п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1  у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Так, винність  ОСОБА_1  у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 187244 від 11 червня 2021 року, відповідно до якого 11 червня 2021 року о 19 годині 12 хв. ОСОБА_1 на автошляху Н-20 «Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь» (50 км + 200 м) керував транспортним засобом «Лексус ЕС300», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, хитка хода, млява мова, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest6810» та у встановленому законом порядку в медичному закладі категорично відмовився в присутності двох свідків. Від керування усунений;
-у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 у їх присутності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- у рапорті командира взводу 3 роти 2 батальйону ППОП ГУНП в Харківській області Давиденка В. від 11 червня 2021 року, згідно якого в цей же день під час служби на блокпосту був зупинений автомобіль «Лексус ЕС300», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який перебував у нетверезому стані;
- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Краматорського районного управління поліції, що здійснював 11 червня 2021 року оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , де також зафіксована категорична відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою газоаналізатора, так і в медичному закладі в присутності двох свідків.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у
                                                                        -  4  -
передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені працівниками поліції 11 червня 2021 року у ОСОБА_1 , а саме: почервоніння очей, хитка хода,млява мова, в розумінні п.п.2 та 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо  ОСОБА_1 , а також двома свідками  ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .
Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, грунтується на наявних у провадженні доказах.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що згідно ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, однак ні відсторонення, ні надання можливості керування цим транспортним засобом уповноваженій особі поліцейським зроблено не було, спростовуютьтся матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 187244 від 11 червня 2021 року у якому вказано, що ОСОБА_1 від керування автомобілем усунений.
Доводи апеляційної скарги про те, що 11 червня 2021 року ОСОБА_1 керував автомобілем не у стані алкогольного сп`яніння, а у хворобливому стані, оскільки у нього хворе серце і він прийняв відповідні ліки, бо погано почував себе, через що поліцейському здалося, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння апеляційний суд відхиляє як безпідставні.
ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування автомогіблем у стані алкогольного сп`яніння, як помилково вважає скаржник, а саме за його відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є окремою складовою диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що посадовою особою патрульної поліції йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України і Держспоживстандартом, хоча він просив надати документи, які підтверджують, що
                                                                        -  5  -
алкотестер дозволений до застосування, зокрема сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку, але отримав відмову безпідставні.
Такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи файлами відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, на яких чітко зафіксована категорична та безумовна відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому із відеозапису вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд як за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810» (поліцейський назвав модель), так і у медичному закладі, на що останній без роздумів відповів відмовою. Як вбачається із відеозапису відмова відбулася у присутності двох свідків, які стоять поряд. Наведене спростовує доводи про те, що він вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку газоаналізатора.
Окрім того, відеозапис повністю підтверджує наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року ОСОБА_1 не було вручено письмового направлення на медичний огляд до медичного закладу і він не відмовлявся від цього, що підтверджеено відеозаписом, а тому поліцейський не мав права складати протокол про адміністративне правопорушення надумані та безпідставні.
На вимогу праціників поліції ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходженя огляду на стан сп`яніння.
Окрім того, відповідно до п.3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУкраїни від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Згідно п.6 вказаного Порядку від 17 грудня 2008 року № 1103  водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а згідно п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає  протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Аналогічні положення містить п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно якого у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, наведені нормативні документи не передбачають видачу направлення для проходження медичного огляду на стан сп`яніння особі, яка відмовилася від такого огляду.
Як вище вказувалося ОСОБА_1 , у якого після зупинки було виявлено ознаки
                                                                        -  6  -
алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі, що у свою чергу тягне складання відповідного протоколу, а не направлення його на огляд як помилково вважає апелянт.
Наведене спростовує посилання  ОСОБА_1 на те, що йому мали видати направлення на медичний огляд у закладі охорони здоров`я.
Таке кореспондується із приписами п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, згідно якого з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення парвопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності ОСОБА_1 одержані законнним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого
                                                                        -  7  -
рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обгрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП, окрім того санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, постанова судді Подільського районного суду м.Києва від 22 вересня 2021 рокує законною та обгрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в:
            
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову суддіПодільського районного суду м.Києва від 22 вересня 2021 року, якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на ньогостягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                                                     С.І.Савченко