ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1762/21 Справа № 214/5820/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Чеботара С.О. на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. на користь держави та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн.,

за участю:
захисника                                                        Чеботара С.О.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року водій ОСОБА_1 10 липня 2021 року о 21.10 год. по вул.Драйзера, буд. 42 м. Кривого Рогу, керуючи автомобілем «Mersedes-Benz 313 CDI», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », на перехресті рівнозначних доріг вул. Драйзера з проїздом по вул. Дишинського не дав дорогу транспортному засобу, що наближався праворуч, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «ВАЗ 210700», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки, постраждалі при ДТП відсутні. 
Окрім цього, 10 липня 2021 року о 21.10 год. по вул. Драйзера, буд. 42 в м. Кривому Розі водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mersedes-Benz 313 CDI», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди залишив.
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 15 вересня 2021 року, а тому строк на апеляційне оскарження не було пропущено.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що у постанові зазначено, що ДТП відбулось на перехресті, тоді як у протоколі зазначено, що ДТП відбулось по вул.Драйзера з проїздом на вул.Дишинського. Зазначає, що суд не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 про те, що оглядовість була обмежена. Звертає увагу, що після ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та враховуючи погрози друзів ОСОБА_2 , побоюючись за своє здоров`я, покинув місце ДТП. 
       Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.
       Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 10 вересня 2021 року за відсутності учасників справи. З матеріалів вбачається, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 15 вересня 2021 року, що підтверджується розпискою останнього про отримання копії постанови (а.с.28), тоді як апеляційна скарга вперше подана до суду першої інстанції 21 вересня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена за відсутності учасників справи та копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 15 вересня 2021 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні. 
Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого прийняти законне вмотивоване рішення.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
       При цьому положеннями п. 16.12 Правил дорожнього руху України передбачено, що на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.
       Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; схемі місця ДТП від 10 липня 2021 року з фототаблицями; рапорті поліцейського, а також інших наявних доказах у справі. 
       Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Доводи захисника про те, що у постанові зазначено, що ДТП відбулось на перехресті, тоді як у протоколі зазначено, що ДТП відбулось по вул.Драйзера з проїздом на вул.Дишинського, є необгрунтованими, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №290741 та схеми місця ДТП до нього дорожньо-транспортна пригода відбулась на перехресті рівнозначних доріг по вул.Драйзера з проїздом на вул.Дишинського.
При цьому суд першої інстанції, оцінивши механізм ДТП та характер механічних пошкоджень прийшов до висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ОСОБА_1 вимог п. 16.12 ПДР України та настанням ДТП, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.
Не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що у ОСОБА_1 була обмежена оглядовість, а тому він не міг завчасно виявити транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження матеріалами справи. При цьому з наявної у матеріалах справи схеми місця ДТП не вбачається наявності будь-яких об`єктів, які б обмежували оглядовість водіїв — учасників ДТП.
З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.
       На переконання апеляційного суду сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Крім того, адміністративним порушенням відповідно до ст. 122-4 КУпАП визначається залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
       Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського, а також іншими наявними доказами у справі. 
       Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. 
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Доводи захисника про те, що після ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та враховуючи погрози друзів ОСОБА_2 , побоюючись за своє здоров`я, покинув місце ДТП, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є безпідставними та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №290741, відповідно до якого в результаті ДТП постраждалі відсутні. При цьому вказаний протокол містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення останнього з ним та не містить будь-яких зауважень останнього щодо правильності зазначених у ньому обставин.
Крім того, в матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано жодних доказів на підтвердження зазначених в апеляційній скарзі захисником причин залишення ОСОБА_1 місця ДТП.
       На переконання апеляційного суду сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
       Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх ОСОБА_1 та його захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.
       Сукупність досліджених в суді першої інстанції доказів підтверджує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та залишенні місця ДТП, до якої він причетний.
       З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
       Таким чином, твердження захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у зазначених правопорушеннях, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
       З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
       При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом. 
       Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду – без змін. 

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокату Чеботару С.О. строк апеляційного оскарження постанови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року.
Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Чеботара С.О. — залишити без задоволення.
Постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот