ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7368/21 Справа № 180/430/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Тананайська Ю. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Голови правління ОСББ «Едельвейс-фортуна» Вірьовкіної Олени Володимирівни про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення моральної шкоди,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Голови правління ОСББ «Едельвейс-фортуна» Вірьовкіної Олени Володимирівни про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення моральної шкоди.
       Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він від себе особисто та від неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , опікуном яких він являється, 19 листопада 2019 року звернувся до голови правління ОСББ ОСОБА_4 із претензією з приводу пошкодження лоджії в квартирі АДРЕСА_1 , в якій він мешкає. ОСОБА_4 відмовилась отримувати рекомендований лист, про що свідчить відмітка на конверті, чим порушила права на вчасний, всебічний розгляд звернення, згідно Закону України «Про звернення громадян». Діями відповідача, які виразились в ненаданні відповіді, завдано моральну шкоду.
       Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Голови правління ОСББ «Едельвейс-фортуна» Вірьовкіної Олени Володимирівни про визнання бездіяльності неправомірною, стягнення моральної шкоди — відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 з неповнолітними ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та є їхнім опікуном.
       Дружині ОСОБА_1 – ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_8 , які померли, належало по 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 .
        ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину після смерті дружини та матері не оформлював, договір про надання послуг з ОСББ «Едельвейс-Фортуна» ні власники, ні позивач не укладали.
       19 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голови правління ОСББ «Едельвейс Фортуна» Вірьовкіної О.В, з рекомендованим листом, № 5340301051658.
       Конверт з листом повернуто відправнику в зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання.
       Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, так як позивачем не доведено факту порушення відповідачем Закону України "Про звернення громадян", оскільки фактично лист не отримано, тобто вини відповідача в ненаданні відповіді не встановлено.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
       У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
       Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
       Стаття 1 Закону України «Про звернення громадян» визначає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
       Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
       Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.
       Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
       Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
       Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
       Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їхньої реєстрації, враховуючи вихідні, святкові та неробочі дні. Звернення, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, розглядаються невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо ж в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, строк розгляду звернення можу бути подовжено, про що повідомляється особі, яка подала звернення. Разом з тим, загальний термін розгляду звернення, не може перевищувати сорока п`яти днів від часу його отримання.
       Термін розгляду звернень (пропозицій, заяв, скарг) обчислюється з дня надходження звернення та його реєстрації в органі чи установі юстиції. Якщо ж останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, визначений відповідно до закону, днем закінчення строку є перший після нього робочий день.
       Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
       Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Проте, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він належним чином звертався до відповідача та таке звернення отримано останнім.
       Таким чином, дослідивши матеріали справи колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Судом не встановлено факту порушення відповідачем – Головою ОСББ «Едельвейс Фортуна» Закону України "Про звернення громадян". Вини відповідача в ненаданні відповіді не встановлено.
       Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають. Формальні посилання на неправильне дослідження і оцінку наданих суду доказів, колегія суддів відхиляє, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений правом переоцінки доказів, що були досліджені судом першої інстанції та яким надана оцінка у відповідності до вимог ЦПК.
       Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційну скаргу, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення. 
       Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року — залишити без змін. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: