ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р.           Справа№ 910/3485/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Алданової  С.О.
суддів:            Зубець  Л.П. 
          Мартюк  А.І. 
 
при секретарі судового засідання Позюбан А.С.
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2021 про призначення комплексної судової експертизи

у справі № 910/3485/21 (суддя: Картавцева Ю.В.)
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" 
до Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним та скасування рішення в частині

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України №810-р від 24.12.2020 в частині.
До Господарського суду міста Києва від позивача надійшли клопотання про призначення судової економічної експертизи та клопотання про призначення судової техніко-економічної експертизи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2021 у справі № 910/3485/21 призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено атестованим судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; на вирішення судової експертизи поставлено питання викладені в п.2 резолютивної частини вказаної ухвали.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Антимонопольний комітет України звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2021 у справі № 910/3485/21 та передати справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала є безпідставною, необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм процесуального права. Так, апелянт стверджує, що експертне дослідження було призначено судом з порушенням приписів ст. 99 ГПК України. Також апелянт вважає, що на вирішення експерта були поставлені правові питання, зокрема, щодо визначення часток суб`єктів господарювання на ринку, що є невід`ємною складовою встановлення монопольного (домінуючого) становища. За доводами апелянта, господарський суд не має права самостійно або шляхом призначення судової експертизи визначити наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на певному ринку, що є виключно компетенцією Комітету, а до повноважень суду належить лише оцінка правильності застосування АМК норм Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України № 49-р від 05.03.2002 (далі - Методика).  
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021, апеляційна скарга у справі № 910/3485/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 поновлено Антимонопольному комітету України пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2021 у справі № 910/3485/21 та призначено до розгляду на 27.09.2021. Запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.
Від АТ "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята на підставі вірного дослідження обставин з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, позивач вказує на неможливість надання висновку експерта у зв`язку з відсутністю у останнього усієї сукупності матеріалів, що знаходяться у справі антимонопольного комітету, що виключає можливість проведення об`єктивного експертного дослідження. Крім того, позивач зазначає, що він був позбавлений можливості заявити відповідне клопотання під час розгляду справи АМК у зв`язку з відсутністю достатнього часу для ознайомлення з матеріалами справи та підготовки позиції захисту. Також позивач вважає помилковими доводи апелянта в частині встановлення експерту питань правового характеру, зокрема тих, що не стосуються визначення монопольного становища суб`єкта господарювання. Позивач з посиланням на правові висновки Верховного Суду зазначає, що саме по собі займання монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку не підтверджує його зловживання та не може бути підставою для притягнення його до відповідальності.  
Представник відповідача в судовому засіданні 27.09.2021 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Представник позивача в судовому засіданні 27.09.2021 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Згідно п. 11) ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи.
За змістом ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджується, що клопотання про призначення у справі судової експертизи обґрунтоване тим, що Комітет при розгляді справи виходив лише з тих матеріалів, що зібрані ним під час розслідування порушення, яке, на думку Комітету, відбулось на ринку розподілу природного газу, тоді-як ринок побутових лічильників, за твердженням Комітету, дослідження не вимагає. Так, визначивши, що заявники у справі Комітету не брали участі в тендерних закупівлях або їх пропозиції були відхилені в силу низки об`єктивних причин, Комітет стверджує про обмеження вимогами про наявність протоколів випробувань РМ конкуренції на ринках побутових лічильників. Натомість аналіз цих ринків та можливостей поведінки на ньому, в матеріалах справи відсутні. Крім того, позивач зазначає, що випробування за Програмою РМ дозволяють оцінити побутові лічильники на предмет особливостей експлуатації та дають додаткову, порівняно з технічною документацією виробників, інформацію про роботу лічильника, його поведінку в реальних робочих умовах, коли ним вимірюється саме природній газ, схильність похибок вимірювання тощо, відтак, позивач вважає, що необхідним є дослідження експертів. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд на підставі дослідження всіх наявних у справі доказів, з урахуванням приписів ст. ст. 99, 228 ГПК України, дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи, та потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.
На вирішення судової експертизи поставлено наступні питання:
2.1.  Чи вбачається з наявних матеріалів справи №128-26.13/104-19, Рішення №810-р здатність АТ «Харківгаз» (та «Групи РГК» ) впливати на оборот лічильників в Україні? Якщо так:
2.1.1. Яким чином змінились частки продавців на ринках побутових лічильників в період 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 років?
2.1.2. У разі наявності зміни часток, чи є така зміна наслідком особливостей проведення тендерних закупівель АТ «Харківгаз» («Групою РГК») з висуванням вимоги про наявність протоколу випробувань за Програмою РМ 081/39.434-2014?
2.2. Чи підтверджується документально у матеріалах справи №128-26.13/104-19 сталість (незмінність) співвідношення обсягів обороту лічильників (виробництва та імпорту, купівлі і використання) лічильників на ринках на території України в період з 2015-2019 р.р.?
2.3. Які особливості технічних характеристик чи інших властивостей побутових лічильників, окрім їх метрологічних характеристик, виявлено в результаті випробувань за Програмою РМ 081/39.434-2014 відповідно до протоколів випробувань, наданих на дослідження експерту? Чи відповідають такі технічні характеристики та інші властивості їх опису, наведеному в технічних паспортах та настановах з експлуатації виробників? Якщо не відповідають - в чому саме?
2.4. Чи можна на підставі додаткової інформації, що виявлена при   випробуваннях за Програмою РМ 081/39.434-2014, визначити розмір виробничо-технологічних витрат та втрат оператора ГРМ на конкретному лічильнику? Якщо так, в якому обсязі вони збільшують чи зменшують обсяг виробничо-технологічних витрат та втрат природного газу оператора ГРМ на конкретному лічильнику?
2.5. Чи можна на підставі виявлених при випробуваннях за Програмою РМ 081/39.434-2014 змін метрологічних чи інших характеристик лічильників, оцінити заявлений виробником міжповірочний інтервал лічильника та доцільність проведення позачергової повірки? На підставі яких характеристик?
2.6. Як змінюється за результатами випробувань природним газом оцінка терміну виходу лічильника з ладу (непридатність) порівняно із заявленим виробником строком експлуатації?
2.7. Чи є інші зміни в заявлених виробником технічних характеристиках лічильників за наслідками випробувань за Програмою РМ 081/39.434-2014 на природному газі? Якщо так, які саме?
Колегія суддів, за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, погоджується з вищевикладеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Як визначено у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні суду.
Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Відповідно до ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Отже, судова експертиза призначається за наявності визначених ст. 99 ГПК України сукупності умов лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях, та питання її призначення повинне вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, рішенням Комітету №810-р зокрема визнано групу суб`єктів господарювання, в тому числі позивача такою, що займала монопольне (домінуюче) становище на ринку послуги з розподілу природного газу в межах територій міст та областей (відповідно до наведеного в п. 1 рішення переліку), де розташовані газорозподільні системи, що перебувають у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації зазначених суб`єктів Групи, із часткою 100%; визнано, дії Групи, що полягали у висуванні в період з 11.11.2016 по 10.07.2018 додаткових необґрунтованих вимог щодо обов`язкової наявності протоколу випробування з позитивними висновками за програмою РМ 081/39.434-2014 для участі в закупівлях побутових лічильників газу з використанням електронної системи «Prozorro», що призвели до ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання та були б неможливими за умов існування значної конкуренції, - порушенням, передбаченим п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуги з розподілу природного газу в межах територій, де розташовані газорозподільні системи, що перебувають у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації зазначених суб`єктів Групи.
Позивач, оскаржуючи вказане рішення, у позові серед іншого зазначає, що в рішенні Комітет обмежився лише викладенням певних рис функціонування ринку розподілу природного газу, що перебуває у стані природної монополії, та без будь-яких досліджень Комітет включив до ринку послуги з розподілу природного газу ще декілька суміжних ринків,   в тому числі ринок лічильників природного газу. Водночас, позивач вказує, що лічильник природного газу є окремим товаром господарського обороту і входить до окремого ринку - ринку лічильників природного газу, який серед іншого згадується відповідачем у рішенні №810-р, однак, дослідження такого ринку не здійснюється.
Також у рішенні №810-р Комітет визначив товарні межі ринку - послугу з розподілу природного газу, а часовими межами ринку послуги з розподілу природного газу визначено один рік, при цьому діяльність відповідача у справі Комітету досліджувалась за період з 2016 по 2018.
Відповідач у відзиві на позовну заяву підтримав використаний ним в оскаржуваному рішенні підхід до визначення товарних меж ринку саме у вигляді послуги з розподілу природного газу.
Разом з тим, як вбачається з рішення №810-р, Комітет, зокрема зазначив: «… вчинення Групою РГК при закупівлі побутових лічильників газу будь-яких неправомірних дій може призводити до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, які здійснюють виробництво та реалізацію побутових лічильників природного газу та, відповідно, до негативних наслідків для конкуренції на ринку побутових лічильників газу.» (п. 255); «… Група РГК протягом 2016-2018 років була значним покупцем на ринку лічильників природного газу...» (п. 382).
Окрім того, позивач вказує, що визнаючи його (позивача) дії щодо висування вимог обов`язкової наявності протоколу випробувань з позитивними   висновками за РМ 081/39.434-2014 для участі в тендерах на закупівлю побутових лічильників газу, зловживанням монопольним становищем, відповідач при розгляді справи не проаналізував ні сутність самих випробувань, ні цінність результатів випробувань за Програмою РМ 081/39.434-2014, натомість зробив висновок про необґрунтованість проведення таких випробувань та відсутності необхідності в них.
Водночас, позивач наголошує, що випробування за Програмою РМ 081/39.434-2014 дозволяють оцінити побутові лічильники на предмет особливостей умов їх експлуатації і дають додаткову, порівняно з технічною документацією виробників, інформацію про роботу лічильника, його похибок вимірювання убік тієї чи іншої сторони, стійкість зміни похибок і т. д.
Беручи до уваги те, що в рамках даного спору підлягає оцінці питання щодо правомірності визначення дій позивача з висування додаткових вимог обов`язкової наявності протоколу випробування з позитивними висновками за програмою РМ 081/39.434-2014 для участі в закупівлях побутових лічильників газу, що визнано відповідачем порушенням п. 2 ст. 50, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуги з розподілу природного газу в межах територій, а також з огляду на заперечення позивача щодо реальної необхідності у висуванні цієї вимоги до учасників торгів задля досягнення Оператором ГРМ можливості провести оцінку термінів повірки, строків експлуатації, спрогнозувати втрати природного газу при вимірюваннях, судова колегія погоджується з обґрунтованим висновком місцевого господарського суду про наявність необхідності у залученні спеціальних знань експерта, зокрема, для з`ясування обставин того, наскільки дані, що отримуються за наслідками результатів випробувань за програмою РМ 081/39.434-2014, відрізняються від заявлених виробником, та, відповідно, наскільки вимога про їх надання учасниками тендерних торгів є обґрунтовано необхідною при здійсненні закупівлі газових лічильників. Тобто для з`ясування обставин, що мають значення для справи, має місце необхідність залучення спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Матеріалами справи підтверджується, що звертаючись з клопотанням про призначення у справі судової експертизи, позивач на обґрунтування неможливості самостійного подання висновку експертного дослідження в строки, встановлені для подання доказів, посилався на те, що з оскаржуваного рішення без доступу до матеріалів справи антимонопольного комітету, у позивача не було розуміння обсягу проведених Комітетом досліджень сутності програми РМ, наявності чи відсутності у справі висновків технічних спеціалістів, метрологів, аналізу та оцінки Комітетом даних, що містяться в протоколах випробувань за програмою РМ. Тобто стороною наведено причини неможливості подання відповідних доказів, які при задоволенні клопотання позивача обґрунтовано визнано судом першої інстанції поважними.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів з огляду на неможливість самостійно встановити без залучення спеціальних знань експерта обставин, що входять до предмета доказування у даній справі та підлягають обов`язковому встановленню, а також у зв`язку з наявністю у даній справі сукупності умов, визначених ст. 99 ГПК України, вважає вірним висновок Господарського суду міста Києва про призначення у даній справі судової комплексної експертизи. За наведеного, доводи апеляційної скарги в цій частині оцінюються судом апеляційної інстанції критично.
Що доводів відповідача в частині порушення судом першої інстанції його дискреційних повноважень, колегія зазначає таке. 
Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.
Суд, перевіряючи рішення АМК на відповідність закріпленим статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставам для зміни, скасування чи визнання недійсним, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) АМК поза межами перевірки за наявними підставами.
Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням судочинства завжди є контроль легальності.
Перевірка доцільності переступає компетенцію суду і виходить за межі судочинства. З огляду на положення ГПК України щодо компетенції суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.
Отже суд першої інстанції, реалізуючи свої дискреційні повноваження, а також закріплені в нормах ГПК України серед інших принципи диспозитивності, змагальності та, зокрема, рівності сторін у процесуальних правах, правомірно задовольнив клопотання позивача про призначення у справі судової експертизи.
Водночас зазначені відповідачем порушення норм процесуального права не належать до тих, які відповідно до приписів ГПК України є підставою для обов`язкового скасування оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів також звертає увагу, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" від 01.06.2006 р. (заява № 61679/00) зазначається, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури; більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.
Відтак поставлені в ухвалі суду першої інстанції про призначення експертизи питання експертам, що не пов`язані з питаннями права, - є безумовно необхідними для об`єктивного й правомірного вирішення спору у даній справі.
Отже, твердження апелянта про те, що судом першої інстанції було поставлено на вирішення експерта правові питання судом апеляційної інстанції також оцінюються критично, оскільки встановлення обставин зміни часток продавців на ринках побутових лічильників у відповідні періоди та, зокрема, здатність позивача впливати на оборот лічильників в Україні, - може бути здійснено лише за наявності спеціальних знань в економічній сфері, тоді як, суд не наділений відповідною спеціалізацію для вирішення таких питань.
Також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду і твердження апелянта про те, що господарський суд не має права самостійно або шляхом призначення судової експертизи визначити наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на певному ринку, оскільки перелік поставлених експерту питань не містить жодного питання щодо встановлення обставин монопольного становища позивача на ринку.  
Таким чином, аргументація апеляційної скарги щодо прийняття місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права  не знайшла свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду міста Києва від 13.07.2021, відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 99, 234, 228 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Апеляційна скарга Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2021 про призначення комплексної судової експертизи підлягає залишенню без задоволення.  
Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 271, п.  1 ч.  1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний   апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2021 про призначення комплексної судової експертизи у справі №  910/3485/21 залишити без задоволення. 

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2021 про призначення комплексної судової експертизи у справі №  910/3485/21 залишити без змін.

3. Справу №  910/3485/21 повернути до Господарського суду міста Києва для подальшого скерування Київському науково-дослідному інституту судових експертиз для проведення комплексної судової експертизи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя                                                            С.О. Алданова 

Судді                                                                                Л.П. Зубець

                                                                                А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 01.10.2021