П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 654/1192/21	
Головуючий в 1 інстанції: Сіянко В.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  – Кравця О.О.,
                                – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу лейтенанта поліції Гулієва Огтай Габіл Огли, інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України   на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Гулієва Огтай Габіл Огли, інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення незаконною,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Голопристанського районного суду Херсонської області із адміністративним позовом до лейтенанта поліції Гулієва Огтай Габіл Огли, інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому позивач просила суд визнати незаконною та скасувати постанову від 29.04.2021 серії ЕАН №4135897 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладення штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.04.2021 позивач керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz Е200», д.н. НОМЕР_1 , зупинилася на узбіччі. Інспектором Гулієвим О. було винесено відносно неї постанову за ст. 122 ч.1 КУпАП за зупинку т/з в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». З вказаною постановою категорично не згодна, оскільки правила дорожнього руху не порушувала, дорожній знак був відсутній та будь-яких інших знаків, які б не дозволяли зупинитися у тому місці, не було. Вказані обставини інспектором безпричинно не були взяті до уваги, не надано доказів на підтвердження вини позивача та безпідставно винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Постанову серії ЕАН № 4135897 від 29 квітня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник лейтенанта поліції Гулієва Огтай Габіл Огли, інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем було отримано повістку про виклик до суду по справі № 654/1192/21, але останнім не було повідомлено про це працівників сектору правового забезпечення, до функціональних обов`язків яких входить у тому числі і представництво Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судах, через що Департамент патрульної поліції був позбавлений права на участь в судовому процесі та права на захист своїх інтересів. Апелянт вказує, що факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, відеозаписом з відеореєстратора та рапортом інспектора патрульної поліції, який являється письмовим поясненням посадової особи (поліцейського) безпосередньо керівництву стосовно обставин справи та несе в собі офіційний доповідний характер.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Судом встановлено, що постановою від 29.04.2021 ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.
Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стала зупинка т/з в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».
Не погоджуючись із правомірністю оскаржуваної постанови серії ЕАН №4135897, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу надавалась можливість надання доказів, які б підтверджували доведеність вини позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та законність винесеної відносно нього постанови, однак інспектор свій обов`язок щодо доведення суду правомірності своїх дій та рішення не виконав, не надав відзив та жодного доказу правомірності винесення постанови.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР установлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Підпунктом «в» пункту 8.4 ПДР визначено, що заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Відповідно до пункту 3.34 розділу 33 ПДР дорожній знак «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Колегія суддів зазначає, що до суду першої інстанції жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано не було. Водночас, такі докази були надані тільки до суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.
Згідно вимог ч.4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Таким чином, відповідно до положень КАС України, суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції було зумовлене поважними причинами. Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами. Вищевказана правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року (справа № 826/12675/15) та відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Так, в обґрунтування поважності причин ненадання вищевказаних доказів до суду першої інстанції апелянт зазначив, що відповідачем було отримано повістку про виклик до суду по справі № 654/1192/21, але останнім не було повідомлено про це працівників сектору правового забезпечення, до функціональних обов`язків яких входить у тому числі і представництво Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судах.
Водночас, колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, документи по справі № 654/1192/21 було направлено судом першої інстанції 27.08.2021 року на офіційну електронну адресу Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції mykolaiv@patrol.police.gov.ua та отримано суб`єктом владних повноважень, про що свідчить наявний в матеріалах справи звіт про доставку (а.с. 19).
Посилання апелянта на неповідомлення інспектором патрульної поліції про факт подання адміністративного позову  працівників сектору правового забезпечення Управління патрульної поліції свідчить виключно про факт неналежної організації роботи державного органу, та з огляду на надходження судових документів на офіційну електронну адресу Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, не може свідчити про поважність ненадання відповідачем наведених доказів до суду першої інстанції. 
Таким чином, з урахуванням вимог ч.4 ст. 308 КАС України, надані апелянтом до суду апеляційної інстанції докази не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу апелянта, що згідно висновків Верховного Суду, викладених зокрема у постанові від 20.05.2020 року у справі № 524/5741/16-а, рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. 
Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП відповідачем не надано.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено правомірність винесеної відносно позивача постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КупАП, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 286, 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу лейтенанта поліції Гулієва Огтай Габіл Огли, інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України   на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 вересня 2021 року – залишити без задоволення.
Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Гулієва Огтай Габіл Огли, інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання постанови по справі про адміністративне правопорушення незаконною – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     О. О. Кравець 

        Суддя:                                                                                     Л.Є. Зуєва