ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 451/61/20 пров. № А/857/3507/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В.,
суддя                                                     Запотічний І.І. 

секретар судового засідання                     Ільченко А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного  адміністративного суду  від 15.12.2020  (головуючий суддя Москаль Р.М., проголошено о 14:01:03 у м. Львів, повний текст складено 28.12.2020) у справі № 451/61/20 за адміністративним позовом  Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до Управління  Укртрансбезпеки у Львівській області  про скасування постанови  про застосування  адміністративно-господарського штрафу, - 
                                                             В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_1 (позивач) в січні 2020 року звернувся до  Управління Укртрансбезпеки у Львівській області (відповідач): - скасувати постанову №163636 від 24.12.2019 про застосування адміністративно-господарського штрафу; - скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №958 від 30.10.2019.
В обгрунтування  своєї позиції позивач покликається на наступне. ОСОБА_1  30.10.2019 на вантажному автомобілі Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 із вантажем (соя) рухався за маршрутом від м. Немирів Вінницької області до м. Миколаїв Миколаївської області. На автодорозі Київ-Одеса 210км+450м був зупинений інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області для проведення габаритно-вагового контролю. За результатами зважування встановлено, що вага першої осі автомобіля становить 6300 кг, другої - 8500 кг, третьої -7900 кг, четвертої - 8250 кг, п`ятої  8250 кг. За результатами зважування інспектори встановили, що навантаження на строєну вісь напівпричіпа перевищує норму на 2400 кг. Ці відомості зафіксовані в роздруківці ваг №95159 від 30.10.2019, акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових-параметрів №035609 від 30.10.2019, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю №044837 від 30.10.2019. Начальник Управління Укртрансбезпеки у Львівській області прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.12.2019 №163636 за порушення вимог  статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»  (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу), якою на позивача накладено штраф в сумі 17000 грн. Позивач вказує, що посадові особи відповідача неправомірно склали розрахунок №958 від 30.10.2019, вважає, що цей розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування підлягає скасуванню, оскільки такий не містить будь-яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими вагами проводилось зважування, який відсоток похибки та інформації щодо проведеної перевірки/метрологічної атестації, вважає, що зважування автомобіля проведено неналежним обладнанням. Позивач вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано приписів галузевого законодавства щодо дотримання процедури розгляду акту перевірки позивача про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, що порушує права позивача.
Рішенням Львівського  окружного  адміністративного суду від 15.12.2020  в задоволені  позову відмовлено повністю. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу. У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, надавши правову оцінку наведеним у доводах позивача порушенням, які допущені відповідачем при складанні матеріалів габаритно-вагового контролю, як формальним. Вважає, що такі порушення у своїй сукупності свідчать про відсутність факту габаритно-вагового контролю, адже виключають можливість перевірки даних, вказаних у матеріалах, відповідними доказами.
З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. 
Колегія суддів не приймає до уваги заяву сторони позивача про необхідність відкладення розгляду справи з огляду на те, що стороною не доведено  неможливість участі представника в судовому засіданні  зумовлене карантинними обмеженнями.  Належних та допустимих доказів щодо перебування  позивача та його представника  на самоізоляції  суду не надано.  
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Позивач є власником автомобіля RENAULT, модель PREMIUM 450.18 DXI, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричіпа Zaslaw D-653, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Наказом начальника Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області від 24.10.2019 затверджений щотижневий графік проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області в період з 28.10.2019 по 03.11.2019. Відповідно до цього графіка, та на підставі направлення на рейдову перевірку №009676 від 28.10.2019, посадові особи Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області 30.10.2019 провели перевірку (на 210 км.+450 м автодороги «Київ-Одеса») транспортного засобу  автомобіля марки Renault н.з. НОМЕР_2 та напівпричіпа Zaslaw н.з. НОМЕР_3 , під керуванням позивача. ОСОБА_1 здійснював на цьому транспортному засобі перевезення вантажу (сої) в кількості 39360 т, що підтверджується товарно-транспортною накладною.
В процесі перевірки проведено зважування, результати зафіксовано в чеку зважування №95159 від 30.10.2019, складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №044837 від 30.10.2019  та акт №035609 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 30.10.2019; відповідно до цих доказів навантаження на строєну вісь напівпричепа (7,9; 8,25; 8,25) складає 24,4 т. 
За результатами перевірки складено акт №178377 перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 30.10.2020 №178377.
Даний Акт підписаний уповноваженими особами відповідача. Копію  акту отримав  позивач під розписку.  
Посадові особи відповідача дійшли висновку про порушення перевізником вимог статей  48,  60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме  надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів передбачених  статтею 48 цього Закону, - відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортними засобами з перевищенням вагових обмежень (осьове навантаження на строєну вісь становило 24,40 т при нормативно допустимій масі 22 т).
На підставі висновків акта №035609 від 30.10.2019  інспектор відповідача склав розрахунок плати за проїзд великовагових та(або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №958 від 30.10.2020 на суму 200,88  євро.
Управління Укртрансбезпеки у Львівській області скерувало ФОП ОСОБА_1 лист-повідомлення №7530030/24-19 від 28.11.2019 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
24.12.2019 посадова особа Укртрансбезпеки розглянула справу за участі ОСОБА_1 та прийняла постанову №163636 про застосування адміністративно-господарського штрафу, відповідно до якої на  позивача накладено штраф у розмірі 17000 грн. за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. 
Суд першої інстанції відмовив  позивачу у задоволені позовних вимог з підстав, що оскаржена постанова Управління Укртрансбезпеки у Львівській області відповідає критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною другою  статті 2 КАС України, оскільки прийнята обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Правилами дорожнього руху  та Правилами №30,  статті 60 Закону №2344-ІІІ. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає. 
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає  Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року № 2344-III  (Закон № 2344-ІІІ).
Відповідно до частини 14  статті 6 Закону №2344-III  державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року  (Порядок № 1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно з пунктом 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Статтею 48 Закону № 2344-ІІІ  встановлено, що автомобільні перевізники, водії, повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Згідно з пунктом 16 Порядку № 1567, під час рейдової перевірки можливе, зокрема, здійснення габаритно-вагового контролю.
Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування»  затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (Порядок № 879).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Пунктом 16 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Згідно з підпунктом 5 пункту 2 Порядку № 879, документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та вантажу.
Нормами  статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV  визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За визначенням наведеним в пункті 1.10  Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2011 №1306 габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.
Згідно з пунктом 22.5  Правил дорожнього руху  за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44  т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на  одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т,  строєні осі - понад 22 т  або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т)  у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначають Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені  постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001  (далі  Правила № 30).
Згідно з пунктами 2,3 цих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним/великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5  Правил дорожнього руху, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N1306.
Матеріалами справи доведено, що навантаження на строєну вісь транспортного засобу перевізника (позивача) становило 24,4 т (зазначено фактичне осьове навантаження 7,9+8,25+8,25) при нормативно допустимій (дозволеній) 22 т, тому цей транспортний засіб є великоваговим та перевізник повинен був отримати спеціальний дозвіл на перевезення вантажу. Факт перевищення транспортним засобом позивача вагових обмежень підтверджується чеком зважування №95159 від 30.10.2019, результати зважування також зафіксовано в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю №044837 від 30.10.2019. Суть поставленого перевізнику у вину порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт полягає в тому, що перевезення великовагового вантажу, що перевищує на 10% вагові обмеження, здійснювалося без відповідного дозволу. За це порушення на ФОП ОСОБА_1 , як перевізника, постановою №163636 від 24.12.2019 накладено штраф в розмірі 17000 грн. за порушення вимог  статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»  - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% (24,4т-22т=2,4т; 2,4т/22т*100%=10,91%) при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (абзац 15 частини першої  статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»).
У вказаній справі доведенню підлягають обставини перевищення транспортним засобом, який належить позивачу, габаритних розмірів, а тому не підлягають дослідженню доводи позивача, що полягають у не правомірності здійснення вагового контролю.
Судом встановлено, і такі обставини не спростовані стороною позивача, що  перевищення вагових параметрів автомобілем позивача зафіксовано роздруківкою/талоном №95159 від 30.10.2019, який формується автоматично, без будь-якого втручання особи в результати зважування. 
Відповідач документально підтвердив, що зважування транспортного засобу здійснювалось автоматичним приладом для зважування транспортних засобів в русі, тип засобу вимірювальної техніки «Ваги пересувні автоматичні CHEKLODE FREEWEIGH», що зареєстровані в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У2570-07. На зазначений засіб вимірювальної техніки виданий сертифікат серія А №004666 від 21.11.2007. Згаданий засіб вимірювальної техніки пройшов повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, що підтверджується копією свідоцтва №34-00/20000 від 18.06.2019, свідоцтво чинне до 18.06.2020. Повірка ваг пересувних автоматичних типу CHEKLODE FREEWEIGH, заводський номер №008208 здійснена 18.06.2019. Отже, станом на 30.10.2019 (дата проведення зважування транспортного засобу позивача) засіб вимірювальної техніки відповідав загальним технічним вимогами державних стандартів.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача, здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідне свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки у зв`язку із чим є придатним до застосування.
Попри те, суд апеляційної інстанції зауважує, що документи габаритно-вагового контролю (акт, довідка) складаються за затвердженою формою, яка не містить графи, що визначала б марку, модель та заводський номер вимірювально-габаритного обладнання. Тому посилання апелянта на відсутність у вказаних документах відомостей про вимірювально-зважувальне обладнання, як на неналежне заповнення документів є необґрунтованими та до уваги не приймаються.
Наказом Міністерства інфраструктури та МВС № 1007/1207 від 10.12.2013 затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування. 
Апеляційний суд, дослідивши матеріали габаритно-вагового контролю, погоджується з позицією суду першої інстанції, що не зазначення всіх реквізитів в актах, які складені за результатами проведеної перевірки, не спростовує відомостей, які відображені у ньому, а саме перевищення транспортним засобом, який належить позивачу, габаритних розмірів без відповідних дозвільних документів.
На переконання колегії суддів, відповідач довів правильність визначення габаритних показників    транспортного засобу, що належить позивачу, та  порушення вимог  статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 16 частини першої  ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Оскільки твердження позивача щодо порушення відповідачем правил габаритно-вагового контролю в ході розгляду справи не підтвердилися, то апеляційний суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та    такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями  241,  243,  308,  311,  316,  321,  325,  328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного  адміністративного суду  від 15.12.2020   у справі № 451/61/20 без змін.
          Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Повне судове рішення складено 13 жовтня 2021 року.