ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8872/21 Справа № 179/497/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,
суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 . Після його смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки (пай № НОМЕР_1 ) площею 4,640 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 114957 від 27 січня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 11956.

За життя батько позивача заповіт не залишав, у зв`язку із чим він вважається спадкоємцем першої черги.

У встановлений законодавством строк, а саме 03 травня 2006 року, позивач та його сестра - ОСОБА_1 , відповідач по справі, звернулися, кожний окремо, до Вишневої міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса позивачу було роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину можлива лише після пред`явлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

У 2018 році у відділі у Магдалинівському районі ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області позивач дізнався, що його батько за життя так і не отримав державний акт про право приватної власності на землю, оскільки другий примірник державного акту до цього часу зберігається у Магдалинівському відділі ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області, а його видача здійснюється лише власнику земельної ділянки. У зв`язку із цим неможливо надати нотаріусу правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яка належала його померлому батьку.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року у справі № 179/2365/18 за позивачем по праву спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку (пай № НОМЕР_1 ) площею 4,640 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 114957 від 27 січня 2003 року.

15 лютого 2019 року на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 4,64 га, кадастровий номер 122385000:01:003:001.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року було скасовано та у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позовні вимоги про визнання права власності є передчасними, оскільки відсутні докази подання нотаріусу заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину та відповідної відмови нотаріуса у видачі вказаного свідоцтва.

07 вересня 2020 року позивач звернувся до Вишневої міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки (пай № НОМЕР_1 ) площею 4,640 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Постановою нотаріуса від 07 вересня 2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із ненаданням правовстановлюючих документів на нерухоме майно та відсутності зареєстрованого права власності на ім`я спадкодавця.

Враховуючи, що сторони подали у строк визначений законодавством заяви про прийняття спадщини, у зв`язку із чим вважаються такими, що прийняли спадщину, однак неможливо отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (державного акту), позивач просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на Ѕ частину земельної ділянки, яка належала його батьку ОСОБА_3 .

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 по праву спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки (пай № НОМЕР_1 ) площею 4,640 га, кадастровий номер 1222385000:01:003:0001, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 114957 від 27 січня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 11956.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача - без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_3 є батьком позивача (а.с.9).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 114957, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за МД № 11956, земельна ділянка площею 4,640 га, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала ОСОБА_3 (а.с.11).

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року у справі № 179/2365/18 за позивачем по праву спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку (пай № НОМЕР_1 ) площею 4,640 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 114957 від 27 січня 2003 року (а.с.13-14).

15 лютого 2019 року за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 4,64 га, кадастровий номер 122385000:01:003:001 на підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено (а.с.16-19).

У вказаній постанові зазначено, що позивач не надав суду доказів того, що він в установленому законом порядку подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та що нотаріус відмовив йому у видачі вказаного свідоцтва, позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно є передчасними, оскільки позивач не вичерпав позасудовий спосіб оформлення своїх спадкових прав після смерті батька.

Після смерті ОСОБА_3 , позивач - ОСОБА_2 та відповідач - ОСОБА_1 , звернулися до Вишневої державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с.63,64).

07 вересня 2020 року позивачем подано до Вишневої міської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки (пай № НОМЕР_1 ) площею 4,640 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с.20).

Постановою державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори від 07 вересня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутності відомостей про реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 4,640 га за ОСОБА_3 (а.с.21-22).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що позивач має право на спадкування земельної ділянки за законом після смерті батька.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частиною першою статті 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Судом першої інстанції правильно установлено та це підтверджується матеріалами справи, право на спадкування за законом Ѕ частини земельної ділянки має син спадкодавця - ОСОБА_2 , однак не має можливості отримання свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю відомостей щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно на ім`я померлого ОСОБА_3 . Згідно відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за позивачем на підставі скасованого судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції помилково застосував норму статті 1218 ЦК України, оскільки померлий ОСОБА_3 не є спадкодавцем, що підтверджується доданим позивачем до позовної заяви витягом із спадкового реєстру, де зазначено спадкодавцем ОСОБА_3 , колегія суддів не приймає до уваги, як безпідставні.

Як убачається з матеріалів справи, згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62955830, який міститься в матеріалах спадкової справи № 126/2006, витребуваної судом першої інстанції, яка заведена 03 травня 2006 року Вишневою міською державною нотаріальною конторою, спадкодавцем значиться ОСОБА_3 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.66 оборот).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що позивач вже вдруге реалізував своє право на спадщину, що підтверджується рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у справі № 179/2365/18, колегія суддів вважає безпідставними.

Встановлено, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року у справі № 179/2365/18 за позивачем по праву спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку (пай № НОМЕР_1 ) площею 4,640 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 114957 від 27 січня 2003 року (а.с.13-14).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2020 року рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2018 року було скасовано та у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що встановивши, що позивач не надав суду доказів того, що він в установленому законом порядку подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та що нотаріус відмовив йому у видачі вказаного свідоцтва, позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно є передчасними, оскільки позивач не вичерпав позасудовий спосіб оформлення своїх спадкових прав після смерті його батька (а.с.16-19).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки вона була позбавлена можливості подати зустрічну позовну заяву про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки також є спадкоємицею першої черги щодо майна померлого свого батька, колегією суддів не приймаються до уваги.

Як убачається з матеріалів справи, про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлялася судом першої інстанції у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_1 подавала до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.77,97).

Отже, за весь час розгляду справи в суді першої інстанції, будучи обізнаною про наявність спору щодо спадкового майна, ОСОБА_1 не звернулася до суду з зустрічною позовною заявою.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідач не позбавлена права звернутися до суду у встановленому законом порядку з відповідною позовною заявою.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко