П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/4510/21	
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача - Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
при секретарі - Пальоній І.М., 
за участю: представника апелянта - Тарановського Романа Володимировича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року по справі за позовом Приватного підприємства «САПФІР» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2021 року Приватне підприємство «САПФІР» (далі ПП) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУДПС), в якому просило: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 11 грудня 2020 року № 97510-13 про сплату податкового боргу у сумі 274990,71 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУДПС №0018323201 від 23 вересня 2020 року (форма «ПС») про застосування до ПП штрафних (фінансових) санкцій в сумі 155000,0 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУДПС №0018333201 від 23 вересня 2020 року (форма «ПС») про застосування до ПП штрафних (фінансових) санкцій в сумі 120000,0 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року позов задоволено частково. Суд вирішив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 11.12.2020 року №97510-13 про сплату податкового боргу у сумі 274990,71 грн.. Крім того, суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 23.09.2020 року №0018333201 про застосування до ПП штрафних (фінансових) санкцій у сумі 120000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ГУДПС подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позову повністю.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу ГУДПС від 19.07.2020 року № 3601 та направлень від 26.08.2020 року, співробітники ГУДПС провели фактичну перевірку АЗС, що розташована за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Яськи, вул. Центральна, 82А, та належить ПП.
За результатами цієї перевірки 02.09.2020 року ГУДПС склало акт №1782/15-32-32-01/25414671 «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального».
В акті перевірки від 02.09.2020 року № 1782/15-32-32-01/25414671 встановлені наступні порушення з боку позивача:
- пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України та п.12, п.18 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме - на акцизному складі ПП за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Яськи, вул. Центральна, 82А, на 1 квітня 2020 року (застосовується з 1 квітня 2020 року - до розпорядника акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України) була відсутня реєстрація в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального, витратоміра-лічильника та рівнеміра-лічильника рівня пального на введеному в експлуатацію резервуару (фактична реєстрація витратомірів-лічильників (3 колонки) та рівнемірів-лічильників рівня пального (3 резервуара) станом на 02.09.2020 року не здійснена);
- пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України, п.18, п.21 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України та п.5, п.6, п.7 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівномірів-лічильників рівня пального в резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року № 891, а саме - ПП з 01 квітня 2020 року по 02.09.2020 року не сформовано та не передано до реєстру дані, передбачені Порядком (застосовується до розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України).
За наслідками перевірки ПП, на підставі акту перевірки від 02.09.2020 року №1782/15-32-32-01/25414671, відповідно до зазначених порушень ГУДПС прийняло податкові повідомлення-рішення:
- від 23.09.2020 року № 0018323201, яким за порушення пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України, п.18, п.21 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України та п.5, п.6, п.7 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівномірів-лічильників рівня пального в резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року № 891, та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.128-1.1 ст.128-1 Податкового кодексу України до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем акцизний податок на пальне 14021900 у розмірі 155000,00 грн.;
- від 23.09.2020 року №0018333201, яким за порушення пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України та п.12, п.18 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.128-1.1 ст.128-1 Податкового кодексу України до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за платежем акцизний податок на пальне 14021900 у розмірі 120000,00 грн..
Позивач не погодився з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та 02.11.2020 року оскаржив їх до Державної податкової служби України.
Державна податкова служба України, за результатами розгляду скарги ПП на податкові повідомлення-рішення від 23.09.2020 року №0018323201 та №0018333201, прийняла рішення від 23.02.2021 року №4167/6/99-00-06-03-01-06, яким скаргу ПП задовольнила частково, скасувала податкове повідомлення-рішення ГУДПС від 23.09.2020 року №0018323201, а податкове повідомлення-рішення від 23.09.2020 року № 0018333201 залишила без змін.
Крім того, 11.12.2020 року ГУДПС винесло податкову вимогу №97510-13, якою повідомило ПП, що станом на 10.12.2020 року сума податкового боргу підприємства становить 274990,71 грн. по акцизному податку на пальне (ККДБ 14021900).
Винесення вказаного податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позову в частині, суд першої інстанції виходив з того, що несвоєчасне встановлення та реєстрація в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального сталася не з вини позивача. Крім того, суд зазначив, що так як податкове повідомлення-рішення від 23.09.2020 року №0018323201 було скасоване під час процедури адміністративного оскарження, а податкове повідомлення-рішення від 23.09.2020 року №0018333201 є протиправним та належить до скасування, тому й податкова вимога від 11.12.2020 року №97510-13 про сплату боргу, що винесена на підставі цих податкових повідомлень-рішень, також є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята за відсутності правових підстав, тобто з порушенням встановленого законом порядку, що не може зумовити настання правомірних наслідків.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги, вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому, з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.
Відповідно до ч.2  ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі. Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу. Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у тарі виробника без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками. Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками. Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників. Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів. Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
Згідно з п.12 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.
Відповідно до п.18 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень ПК України норми пункту 128-1.1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються: з 1 липня 2019 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20 000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу); з 1 жовтня 2019 року - до розпорядника акцизного складу, на акцизному складі якого розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20 000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу); з 1 квітня 2020 року - до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу); з 1 липня 2020 року - до розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу (незалежно від загальної місткості резервуарів, розташованих на акцизному складі такого розпорядника), а також до вітчизняних підприємств, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне).
Згідно з п.128-1.1 ст.128-1 ПК України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового. Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.
Так, приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення від 23.09.2020 року №0018333201 відповідач посилався на порушення позивачем пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України та п.12, п.18 підрозділу 5 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме: на акцизному складі ПП за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Яськи, вул. Центральна, 82А, на 1 квітня 2020 року (застосовується з 1 квітня 2020 року - до розпорядника акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України), була відсутня реєстрація в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального, витратоміра-лічильника та рівнеміра-лічильника рівня пального на введеному в експлуатацію резервуару (фактична реєстрація витратомірів-лічильників (3 колонки) та рівнемірів-лічильників рівня пального (3 резервуара) станом на 02.09.2020 року не здійснена).
Колегія суддів вважає, що вказані висновки не можуть бути підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та зазначає, що 05.03.2020 року ПП замовило магнітоструйні рівнеміри-лічильники Alisonic Deiphi RS485 3000 мм у ТОВ «ТЕХНОТРЕЙД», що підтверджується рахунком-фактурою № 3434 від 05.03.2020 року.
Разом з тим, в зв`язку з запровадженням карантинних заходів, викликаних епідемією COVID-19, та зокрема зупинення руху товарів із Італії, замовлені рівнеміри-лічильники Alisonic Deiphi RS485 були ввезені в Україну та поставлені ТОВ «ТЕХНОТРЕЙД» на ПП лише у кінці липня 2020 року.
Наведені обставини підтверджуються листами ТОВ «ТЕХНОТРЕЙД» та виробником Alisonic SRL, рахунком на оплату від 22.07.2020 року №4068, видатковою накладною від 30.07.2020 року №4068 та платіжним дорученням від 24.07.2020 року №129.
За твердженням позивача, у зв`язку з великим навантаженням монтажних бригад підключити витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники рівня пального вдалося лише 04.09.2020 року, що підтверджується листом ТОВ «ГАРАНТ ДЖІПІЕС» від 10.08.2020 року, актом надання послуг від 04.09.2020 року № 119, платіжним дорученням від 04.09.2020 року № 141, договором від 03.09.2020 року № 0309/2001.
Колегія суддів зазначає, що постановою КМУ від від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. на всій території України карантин.
Вказана постанова в редакції на квітень 2020 року передбачала заборону до 24 квітня 2020 р., зокрема з 6 квітня 2020 р., переміщення групою осіб у кількості більше ніж дві особи, крім випадків службової необхідності та супроводження осіб, які не досягли 14 років, батьками, усиновлювачами, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, іншими особами відповідно до закону або повнолітніми родичами дитини; відвідування парків, скверів, зон відпочинку, лісопаркових та прибережних зон, крім вигулу домашніх тварин однією особою та в разі службової необхідності; проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, за умови забезпечення учасників засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів; роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім:
- торгівлі продуктами харчування, пальним, деталями та приладдям для транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, технічними та іншими засобами реабілітації, ветеринарними препаратами, кормами, пестицидами та агрохімікатами, насінням і садивним матеріалом, добовим молодняком свійської птиці, засобами зв`язку та телекомунікацій, в тому числі мобільними телефонами, смартфонами, планшетами, ноутбуками та іншими товарами, що відтворюють та передають інформацію, в спеціалізованих магазинах, які обов`язково повинні мати прямі контракти з операторами зв`язку, за умови забезпечення персоналу (зокрема захист обличчя та очей) та відвідувачів засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, перебування в приміщенні не більше одного відвідувача на 10 кв. метрів торговельної площі, а також дотримання інших санітарних та протиепідемічних заходів;
- провадження діяльності з надання фінансових послуг, діяльності фінансових установ і діяльності з інкасації та перевезення валютних цінностей, а також медичної практики, діяльності з виготовлення технічних та інших засобів реабілітації, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів, діяльності з продажу, надання в оренду, технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, періодичних випробувань автотранспортних засобів на предмет дорожньої безпеки, сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання, технічного обслуговування реєстраторів розрахункових операцій, діяльності з підключення споживачів до Інтернету, поповнення рахунків мобільного зв`язку, сплати комунальних послуг та послуг доступу до Інтернету, ремонту офісної та комп`ютерної техніки, устаткування, приладдя, побутових виробів і предметів особистого вжитку, об`єктів поштового зв`язку, кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг за умови забезпечення персоналу (зокрема захист обличчя та очей) та відвідувачів засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів;
- торговельної діяльності та діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення персоналу (зокрема захист обличчя та очей) та відвідувачів засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів;
- діяльності закладів розміщення, в яких проживають медичні працівники та особи в обсервації, а також інші особи відповідно до рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій;
Крім того, було заборонено регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі (з відповідними виключеннями); перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому). Дозволяється здійснення акціонерним товариством "Українська залізниця" окремих пасажирських рейсів у внутрішньому залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури, а також окремих пасажирських рейсів у міжнародному залізничному сполученні, рішення щодо яких приймається в кожному окремому випадку за погодженням з Міністерством інфраструктури, Міністерством закордонних справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби; перебувати на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.
З урахуванням наведеного встановлення карантину в Україні, а також з огляду на інформацію з загальнодоступних джерел, зокрема щодо обставин запровадження карантинних обмежень в Італії та їх перебігу, колегія суддів зазначає про наявність суттєвих обмежень та перепон, як фактичного і організаційного, так і юридичного характеру, що є підставою для висновку про те, що несвоєчасне встановлення та реєстрація в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального сталася не з вини ПП, натомість зумовлена низкою непереборних факторів, що виключає можливість притягнення позивача до відповідальності.
Окремо колегія суддів зазначає, що встановлення значних карантинних обмежень та наявність суттєвих перепон для здійснення зовнішньоекономічної діяльності (в тому числі щодо поставки товарів) в цілому, є загальновідомими обставинами, а тому у відповідності до ч.3 ст.78 КАС України не потребують доказування.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що оскільки податкове повідомлення-рішення від 23.09.2020 року №0018323201 було скасоване під час процедури адміністративного оскарження, а податкове повідомлення-рішення від 23.09.2020 року №0018333201 є протиправним та належить до скасування, тому й податкова вимога від 11.12.2020 року № 97510-13 про сплату боргу, що винесена на підставі цих податкових повідомлень-рішень, також є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята за відсутності правових підстав, тобто з порушенням встановленого законом порядку, що не може зумовити настання правомірних наслідків.
Крім того, стосовно самої вимоги колегія суддів зазначає, що підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгоджено го грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непо гашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;
Так, положеннями статті 57.3 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно абз.2 ст.56.17.5 ПК України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передба ченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-12 статті 108-1 цього Кодексу.
Згідно ст. 56.17.3 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої,влади, що реалізує державну податкову політику.
Як було зазначено вище, ПП зверталось зі скаргою про оскарження спірних рішень відповідача, разом з тим, до моменту завершення розгляду вказаної скарги, що відбулось 23 лютого 2021 року, тобто до моменту узгодження спірного податкового зобов`язання, відповідачем 11 грудня 2020 року було прийнято податкову вимогу №97510-13 про сплату податкового боргу у сумі 274990,71 грн., що є протиправним та є окремою підставою для скасування вказаної вимоги.
Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Бойко А.В.    Шевчук О.А.