П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8533/20	

Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.
ухвала суду першої інстанції прийнята у
м. Одеса, 02 лютого 2021 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадженняапеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.02.2020 року та податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправними дій ГУ ДПС в Одеській області щодо включення Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» до плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків за 2019 рік, оновленого у жовтні 2019 року; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області від 05.02.2020 року № 0004750501, № 0004740501, № 0004680501, № 0004760501, а також податкової вимоги №239136-51 ГУ ДПС в Одеській області від 22.07.2020 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року, провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження.
29.01.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, у зв`язку із тим, що позивачем застосовувались заходи досудового врегулювання спору,а саме: було подано скаргу до ДПС України на податкові повідомлення-рішення від 05.02.2020 року № 0004750501, № 0004740501, № 0004680501, № 0004760501. Рішенням ДПС України від 24.04.2020 року за № 144422/6/99-00-08-01-06 скаргу позивача залишено без розгляду, а податкові повідомлення-рішення без змін. Вказане рішення підприємство позивача отримало 08.05.2020 року, а з позовом до суду звернулося лише 03.09.2020 року , тобто з порушенням місячного строку.
02.02.2021 року від представника позивача надійшли письмові заперечення на клопотання ГУ ДПС в Одеській області, в яких представник позивача зазначив, що зміна практики в бік застосування коротших строків звернення до суду є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики, що є рекомендацією Судової палати Верховного Суду. Також, представник позивача звернув увагу на те, що ЗУ № 540-ІХ від 30.03.2020 року були внесені зміни до розділу Х «;Прикінцеві положення» КАС України, за якими усі процесуальні строку, зокрема й строк звернення до суду з позовом, були подовжені на строк дії карантину.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2021р., відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку на звернення до суду із позовом в частині визнання протиправними дії ГУ ДПС в Одеській області щодо включення Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки», код 35303278, до плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків за 2019 року, оновленого у жовтні 2019 року та в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області від 05.02.2020 року №0004750501, №0004740501, №0004760501.
Задоволено частково клопотання представника відповідача.
Залишено без розгляду позов Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» до Головного управління ДПС в Одеській області в частині визнання протиправними дії ГУ ДПС в Одеській області щодо включення Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки», код 35303278, до плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків за 2019 року, оновленого у жовтні 2019 року та в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області від 05.02.2020 року №0004750501, №0004740501, №0004760501.
В іншій частині клопотання – відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, КП «ЖКС «Черьомушки» звернулось до суду з апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення судового рішення, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2021р. та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги підприємство вказує на те, що той факт що норма ст. 102 ПК України передбачає різні строки давності, свідчить лише про необхідність застосовувати їх диференційовано, відповідно до виду правовідносин, у яких виник спір. Зрештою, якщо поза межами строку, визначеного т.102 ПК України, реалізація права на звернення до суду стає неможливою, то чи не є це прямим свідченням того, що в межах цих строків вона таки можлива. Отже, на думку позивача, в даному випадку вирішення питання щодо тривалості строків звернення має здійснюватися через застосування норми ч. 4 ст. 122 КАС України як спеціальної норми, яка є релевантною до спірних правовідносин, і відступ від якої можливий лише задля забезпечення принципу Верховенства права із застосуванням більш тривалого строку в порядку, встановленому п. 56.21 ст. 56 ПК України. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.11.2020р. у справі № 500/2486/19 скаржник вказує на те, що зміну судової практики в бік застосування коротших строків звернення до суду слід застосовувати як поважну причину для поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.Окремо, апелянт також звертає увагу на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби» №540-ІХ від 30.03.2020р., були внесені зміни до розділу Х «Прикінцеві положення» КАС України, за якими всі процесуальні строки, зокрема й строк звернення до суду з позовом, були продовжені на строк дії карантину.
15.07.2021р. (вхід.№ 15308/21) від ГУ ДПС в Одеській області до суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26.11.2020р. по справі № 500/2486/19, податковий орган вказує на помилковості тверджень апелянта про поважність причин пропуску строку звернення з даним позовом до суду та наявність підстав для його поновлення. Відповідач у справі наголошує на тому, що з урахуванням вимог п. 56.19 ст. 56 ПК України, оскільки до подання позову до суду позивач скористався правом на адміністративне оскарження спірних податкових повідомлень-рішень до ДПС України, за результатами кого 14.05.2020р. отримав відповідне рішення – позов про скасування цих податкових повідомлень-рішень, поданий після 14.06.2021р. вважається таким, що поданий з порушенням строку, встановленого ст. 56 ПК України. Посилання Підприємства на постанову Верховного Суду від 03.04.2020р. у справі №2540/2576/18 є неналежним, оскільки обставини у вказаних справах різні. Зокрема, у справі №2540/2576/18 рішення ДФС України за результатами розгляду скарги платника податків було повернуто поштовою службою із відміткою про закінчення терміну зберігання (тобто не було вручено платнику). При цьому, різниця природи рішень контролюючого органу (щодо нарахування грошових зобов`язань та інші рішення) впливає та зумовлює різницю в підходах щодо встановлення строків звернення до суду про їх скасування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В судове засідання сторони не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи апеляційним судом, про причини неприбуття суд не повідомили. 
На підставі ст. 311 КАС України, справа розглянута в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що до суду із вказаним позовом Підприємство звернулось 03.09.2020р. тобто з пропуском шестимісячного строку для звернення до суду із вимогою про визнання протиправними дій ГУ ДПС в Одеській області щодо включення КП «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» до плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків за 2019 рік, оновленого у жовтні 2019 року, та місячного строку для звернення до суду з вимогою про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.02.2020р. №0004750501, № 0004740501, № 0004760501.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованими, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи КАС України та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).
Згідно з ч.4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Відтак, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.
Відповідно до положень частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. 
З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.
Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.17 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.
Так, у відповідності до п. 56.19 ст. 56 ПК України в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Отже, п. 56.18 ст. 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу. Водночас пунктом 56.19 статті 56 ПК України, за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.
Апеляційний суд враховує, що Законом України від 24 жовтня 2013 року № 657-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень» внесені зміни до абзацу першого пункту 56.18 статті 56 ПК України шляхом виключення в ньому положення про нарахування грошового зобов`язання та поширення застосування спеціального тривалішого строку на оскарження будь-яких рішень контролюючих органів, з урахуванням строку давності, визначеного статтею 102 ПК України. Водночас до пункту 56.19 статті 56 ПК України аналогічні зміни не були внесені.
Аналіз чинного правового регулювання на момент прийняття Закону № 657-VII дає підстави для висновку, що це не було технічною помилкою законодавця, оскільки частина четверта статті 99 КАС України, як і пункт 56.19 статті 56 ПК України, визначали єдиний місячний строк звернення до суду у випадку, якщо законом була передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України була та залишається спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань.
Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.
Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.
Конституційний Суд України рішенням від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 за результатами оцінки конституційності норми частини четвертої статті 99 КАС України у чинній на той час редакції (про скорочені строки звернення до адміністративного суду в разі попереднього використання можливостей досудового порядку вирішення спору) підтвердив її конституційність як такої, що забезпечує оперативність розгляду судової справи і жодною мірою не обмежує суб`єктів щодо права на судовий захист; нею скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено (абзаци шостий, чотирнадцятий пункту 6.1).
Застосування скорочених строків оскарження податкового-повідомлення рішення, не порушує права платника податків.
Отже, із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним частиною четвертою статті 122 КАС України, рішення контролюючих органів, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження), оскаржуються в судовому порядку в такі строки, зокрема, тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України (стаття 56). При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу.
Таку правову позицію було викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду судових справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2019 у справі №640/20468/18. При цьому Верховний Суд вирішив відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у його постановах від 17.07.2019 р. (справа № 640/46/19) та від 14.02.2019 р. (справа № 813/4921/17).
У постанові від 26.10.2020 у справі №500/2486/19 Верховний Суд також зазначив, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.
Отже, правило визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду не означає безумовного обов`язку суду його застосовувати у зв`язку із зміною практики розгляду відповідної категорії спорів, є правом суду, а отже, не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично.
Як з`ясовано судом першої інстанції, позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.02.2020р. №№ 0004740501, 0004680501, 0004760501 – 03.09.2020р.
При цьому, попередньо Підприємство скористалось процедурою адміністративного оскарження цих податкових повідомлень-рішень, а саме до ДПС України було направлено скаргу вх..№ 8520/6 від 27.02.2020р., за результатами розгляду якої ДПС України прийнято рішення від 24.04.2020р. № 1422/6/99-00-08-05-01-06.
Вказане рішення отримано КП «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» 14.05.2020р. (вх.. № 93), що підтверджується наданою позивачем копією зазначеного рішення (том 1 а.с.170).
З приводу доводів апелянта про те, що на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, практика щодо застосування строку звернення до суду у аналогічних спорах була неоднозначною, судова колегія звертає увагу на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.10.2020р.у справі №500/2486/19: «…Водночас Верховний Суд в постанові від 11 жовтня 2019 року у справі №640/20468/18 вже висловлював позицію про те, що застосування скорочених строків звернення до суду при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах у порівнянні з такими строками в інших публічних правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи платника податків та в діяльності суб`єктів владних повноважень - контролюючих органів, що кореспондується зі встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку та оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів у межах процедури адміністративного оскарження, тоді як скорочені строки забезпечують досягнення цієї мети та завдань функціонування податкової системи держави.
З огляду на викладене, судова колегія наголошує на тому, що правова позиція щодо застосування скорочених строків звернення до суду, за умови застосування досудового порядку вирішення спору, існувала у період з часу винесення рішення відповідача щодо позивача за процедурою адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень до дня звернення позивача до суду з цим позовом.
Таким чином, позивач, не міг не знати про існування правової позиції щодо застосування судами скорочених строків звернення до суду у податкових спорах, щонайменше після 11.10.2019р.
Отже, як вірно було вказано судом першої інстанції, звернення до суду з вимогами про скасування податкових повідомлень-рішень у межах даної справи відбулось вже після зміни правового підходу і позивач не навів поважних причин пропуску строку, які б давали підстави для його поновлення.
З урахуванням встановленого, колегія суддів дійшла переконання, що позивач повинен був бути зацікавлений у встановленні правової визначеності щодо свого статусу у податкових правовідносинах в силу особливостей своєї діяльності.
Втім, підприємство позивача зволікав із зверненням до суду після прийняття рішення органом податкової служби в порядку адміністративного оскарження податкових-повідомлень рішень, що не сприяло вирішенню спірних правовідносин між сторонами.
Згідно з ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що строк звернення до суду, визначений ст.122 КАС України у системному застосуванні із п.56.18 ст.56 ПК України був пропущений позивачем, а відтак підставно залишив позов без розгляду з підстав, визначених ч.ч. 3-4 ст. 123 цього Кодексу.
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що Судова палата Верховного Суду у постанові від 26.11.2020р. по справі № 500/2486/19 пропонувала судам розглядати зміну сталої судової практики в бік застосування коротших строків звернення до суду як поважну причину для поновлення строків звернення до суду, позаяк проаналізувавши зміст цієї постанови можна дійти ґрунтовного висновку про те, що у даному випадку (оскарження рішення контролюючого органу у судовому порядку після застосування процедури адміністративного оскарження), зазначає про зміну сталої судової практики, пов`язаної з прийняттям Верховним судом постанови від 11.10.2019р. у справі №640/20468/18, а не з постановою від 26.11.2020р. у справі № 500/2486/19. 
З приводу позову в частині вимог про визнання протиправними дій щодо включення Підприємства позивача до плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків за 2019 рік, оновленого у жовтні 2019 року, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий подано поза межами строку, встановленого ст. 122 КАС України, оскільки з огляду на зміст акту перевірки № 10/15-32-05-01/35303278 від 08.01.2020р., копію наказу ГУ ДПС в Одеській області від 18.11.2019р. № 1796 надіслано на адресу позивача з рекомендованим повідомленням про вручення 18.11.2019р. перевірку проведено з відома в.о. директора КП «ЖКС «Черьомушки». Перевірка проводилась у строк з 29.11.2019р. по 26.12.2019р. У журналі реєстрації перевірок платника податків вчинено запис 29.11.2019р. № 85.
Тобто, як вірно зауважив суд першої інстанції, станом на 29.11.2019р. позивачу достеменно поза розумним сумнівом було відомо про проведення ГУ ДПС в Одеській області планової перевірки, та відповідно, про включення КП «ЖКС «Черьомушки» до плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків за 2019 рік, оновленого у жовтні 2019 року.
При цьому, як було вже зазначено вище, ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги наведені вимоги ч. 2 ст.122 КАС України, позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо включення позивача до плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків за 2019 рік, оновленого у жовтні 2019 року.
Посилання апелянта на приписи ЗУ «№ 540-ІХ від 30.03.2020р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (надалі – Закон № 540-IX), апеляційний суд оцінює критично у даному випадку, виходячи з наступного.
Як вірно звернув увагу суд попередньої інстанції, вказаним Законом №540-IX дійсно були внесені зміни, зокрема й до розділу Х «Прикінцеві положення» КАС України, за якими усі процесуальні строки, в тому числі й строк звернення до суду з позовами, були продовжені на строк дії карантину.
Однак, слід наголосити на тому, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України викладено в такій редакції: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".
Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-ІХ від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX опубліковано в газеті «Голос України» - 16.07.2020 року.
Відтак, з урахуванням наведених положень законодавства, продовжений, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, процесуальний строк на звернення до суду закінчився 05.08.2020 року (останній день строку), тобто через 20 днів після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-IX.
В свою ж чергу, колегія суддів ще раз зазначає, що з даним позовом КП «ЖКС «Черьомушки» звернулось до суду лише 03.09.2020р.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).
Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом.
Наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду є неповажними, а тому суд першої інстанції цілком ґрунтовно відмови у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строків для звернення до суду в частині вказаних позовних вимог.
Підсумовуючи усе наведене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у даній справі, дійшов обґрунтованого висновку про пропуск КП «ЖКС «Черьомушки» шестимісячного строку для звернення до суду із вимогою про визнання протиправними дій ГУ ДПС в Одеській області щодо включення Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» до плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків за 2019 рік, оновленого у жовтні 2019 року та місячного строку для звернення до суду із вимогою про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області від 05.02.2020 року №0004750501, № 0004740501, № 0004680501, № 0004760501, які були продовжені до 05.08.2020 року включно.
Щодо посилань апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного суду від 03.04.2020р. у справі № 2540/2576/18, суд апеляційної інстанції зазначає, що спір у цій справі виник з дещо інших правовідносин які мають специфічні відмінності від правовідносин, які виник у даній справі. Так, зокрема, у справі №2540/2576/18 було встановлено, що фактично Товариство, яке оскаржувало податкові повідомлення-рішення попередньо оскарживши їх в адміністративному порядку, не отримало належним чином рішення ДПС України прийняте за результатами розгляду скарги.
В даному ж випадку, рішення ДПС України про результати розгляду скарги КП «ЖКС «Черьомушки» отримано було позивачем 14.05.2020р.
Водночас, колегія суддів не зайвим вважає зазначити також, що за будь-яких посилань апелянта не вбачається підстав для поновлення йому строку на звернення до суду з даними позовними вимогами зокрема в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.02.2020р., оскільки навіть врахувавши приписи ч. 4 ст. 122 КАС України,звернення до суду з даним позовом відбулось також і з пропуском тримісячного строку, обчисленого з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
До того ж, апеляційний суд вважає необхідним наголосити й на тому, що згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа №755/10947/17), суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, яка до спірних правовідносин є саме постанова Верховного Суду від 26.11.2020р. у справі № 500/2486/19.
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими та не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2021р. по справі № 420/8533/20 відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Отже, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 121, 122, 123, 241-243, 308, 311, 315-317, 321-322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» - залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2021р. по справі №420/8533/20 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.