22-ц/804/2618/21 
                                                                                263/9373/18 

                                                                  П О С Т А Н О В А   
                                                       ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ
                                  
     „26”  жовтня 2021 року                                                  місто Маріуполь  Донецької  області 
Єдиний унікальний номер 263/9373/18
Номер провадження 22-ц/804/2618/21 
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Лопатіної М.Ю.,  Пономарьової О.М.
за участю секретаря: Лазаренко Д.Т.
учасники справи :  
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Жмуд Олег Володимирович, на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2021 року головуючого судді  Музики О.М. зі складанням повного тексту судового рішення 27 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В :
У липні 2021 року ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Жмуд О.В., звернувся до суду із заявою про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 січня 2019 року та про скасування  заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів.
Заява мотивована тим, що заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від  08 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів, змінено стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей з твердої грошової суми 700 грн на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Зазначав, що судом порушено правила належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, тому він не зміг скористатися наданими законом правами – надати відзив на позов, скористатись правом на захист та іншими процесуальними правами, чим порушено засади цивільного судочинства та не враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 295/5011/15-ц. 
Відсутність доказів в матеріалах справи про повідомлення відповідача також пояснюється тим, що він фактично проживає у місті Одесі. 
Судом не встановлено жодної обставини, передбаченої статтею 192 СК України, за наявності яких законодавець пов`язує можливість збільшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів. Висновки суду про поліпшення матеріального стану та про наявність у відповідача фінансової можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі ґрунтуються на припущеннях. 
Судом не враховано, що з 07 листопада 2012 року по 10 грудня 2020 року відповідач перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , з якою у них народились двоє дітей: син, 2017 року народження, та дочка, 2018 року народження, що підтверджується встановленими обставинами у рішенні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 жовтня 2020 року у справі № 263/10083/20 та свідчить про збільшення кількості його утриманців, порушення його прав та прав інших дітей. 
Також судом не враховано, що зміна законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи мінімального розміру аліментів на дитину, не може бути підставою для задоволення позову про зміну розміру аліментів.    
Заявник просив поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів та призначити справу до розгляду.
     
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2021 року клопотання адвоката Жмуд О.В., подане в інтересах ОСОБА_2 , про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів залишено без задоволення.
Заяву адвоката Жмуд О.В., подану в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Жмуд О.В., просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом процесуальних норм. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема зазначає, що судом першої інстанції порушено порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення та його права на апеляційне оскарження. Так, відповідно до ухвали суду від 15 липня 2021 року форма і зміст заяви про перегляд заочного рішення відповідає вимогам статті 285 ЦПК України, у зв`язку з чим її прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 26 липня 2021 року. У судовому засіданні судом розпочато розгляд заяви про перегляд заочного рішення, перевірено явку осіб, з`ясовано думку сторін, викладену в заяві адвоката Жмуд О.В. про проведення судового засідання без їх участі, в якій адвокат просив розглянути заяву про перегляд заочного рішення та її задовольнити, вважаючи, що клопотання про поновлення строку на подачу такої заяви розглянуто позитивно. Вказує, що суд може залишити заяву про перегляд заочного рішення без розгляду лише на стадії перевірки заяви вимогам ст.285 ЦПК України, на якій з`ясовується дотримання заявником строків на подачу заяви про перегляд заочного рішення, а також вирішується клопотання про поновлення пропущеного строку. Крім того, вважає, що судом порушено право заявника на апеляційне оскарження заочного рішення, оскільки розглянув заяву про перегляд заочного рішення судом постановлено ухвалу, не передбачену положеннями частини 3 статті 287 ЦПК України. Постановляючи оскаржувану ухвалу, судом не враховано правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 703/3055/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 641/3071/17, від 10 червня 2020 року у справі № 2-839/11. 
Вказує, що висновок суду про пропущення заявником строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення не відповідає обставинам справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання заявником копії заочного рішення та докази направлення її судом. Суд помилково виходив з припущення обізнаності заявника про ухвалення заочного рішення з 05 лютого 2019 року. Поза увагою суду залишено правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10273/14, від 23 вересня 2020 року у справі № 2-2461/2008, від 08 жовтня 2020 року у справі № 755/3459/15-ц.          

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду  першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.   
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.247 ЦПК України). 
Учасники справи були  належним чином   повідомлені  про дату, час і місце судового засідання (а.с.105,110,112,113 ). Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі, з вимогами викладеними в апеляційній скарзі не погоджується,вважаючи їх незаконними,необґрунтованими та такими,що не підлягають задоволенню (а.с.114).
З урахуванням належного повідомлення всіх учасників справи про дату, час і місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції  не вбачає перешкод для розгляду справи, з метою дотримання строків розгляду справи, передбачених  ч.1 ст.371 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача,дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове  рішення не  відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 січня 2019 року змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 березня 2011 року у справі № 2-19996/10 з твердої грошової суми у розмірі 700 грн. на 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем подано 12 липня 2021 року.  Представник заявника вказує, що з текстом рішення суду йому вдалося ознайомитися в Єдиному реєстрі судових рішень 22 червня 2021 року та факт неотримання рішення суду відповідачем підтверджується матеріалами справи. 
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 05 лютого 2019 року ознайомився з матеріалами цивільної справи із застосування камери мобільного телефону, про що власноручно проставив підпис (а.с.53). Суд дійшов до висновку, що є недоведеними обставини, що про ухвалення Жовтневим районним судом міста Маріуполя заочного рішення у справі № 263/9373/18 ОСОБА_2 та його представник – адвокат Жмуд О.В. дізналися лише 22 червня 2021 року з Єдиного реєстру судових рішень, оскільки матеріали справи свідчать про інше – ознайомлення зі справою 05 лютого 2019 року. 
Виходячи з того, що представником заявника не доведено існування причин, з якими чинне законодавство України передбачає можливість поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення не можна визнати поважними і підстави для поновлення пропущеного строку відсутні.

З таким висновком суду апеляційний суд не може не погодитись, з огляду на наступне.
Встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 січня 2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 17 січня 2019 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 березня 2011 року у справі № 2-19996/10 з твердої грошової суми у розмірі 700 грн на 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.48-49, 52).
05 липня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та про скасування заочного рішення суду від 08 січня 2019 року (а.с.56-63) .
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55).
Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України та стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
В апеляційній скарзі  відповідач скаржиться на те, що неповідомлення його  про дату і час розгляду справи унеможливило врахування судом істотних обставин.
На підставі ст. 280 ЦПК України  суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : 1) відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з*явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин ; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи . 
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитись відповідно до вимог ст.ст. 128-130  ЦПК України. При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином, і підстав для заочного розгляду справи не існує.
Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання на 08 січня 2019  року , коли було постановлене оскаржуване судове рішення, відповідач взагалі не викликався, копія ухвали про відкриття у порядку спрощеного позовного провадження від 16 липня 2018 року, копія позовної заяви з додатками,а також судова повістка на 29 серпня 2018 року на 14 год.00 хв. по цивільній справі № 263/9373/93/18, провадження 2/263/2157/2018 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів ,надіслані відповідачу за адресою :  АДРЕСА_1 ,з відміткою поштового відділення  за закінченням встановленого строку зберігання, повернуті  до суду першої інстанції  (а.с. 21) .          
Також, дослідивши у повному обсязі матеріали справи ,встановлено,повернення поштового конверту за закінченням встановленого строку зберігання : (ухвала,повістка 10.10.18 р) на адресу ОСОБА_2 (а.с.32), (ухвала від 22.11.18)(а.с.54). Окрім клопотання ОСОБА_1 від 12 липня 2018 року про витребування у відповідача довідки про його середній заробіток з місця роботи (а.с.15),матеріали справи не містять інших заяв позивача ,як зазначено в ухвалі суду від 08 січня 2019 року та  у рішенні суду від 08 січня 2019 року ,про розгляд справи за її відсутності,та заяви,в якій вона не заперечувала проти заочного вирішення справи (а.с.47,48).
        Дані обставини робили неможливим ухвалення заочного рішення за ст. 280 ЦПК України. 
        Отже, відповідач, у порушення норм цивільного процесуального законодавства не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, був позбавлений права довести обставини, на які він посилається заперечуючи проти позову, а відтак судом було порушено його право на справедливий судовий розгляд, передбачений ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
        На противагу цим положенням судом першої інстанції було ухвалено рішення без повідомлення відповідача, що призвело до позбавлення його можливості заперечувати проти твердження позивача. 
         Відповідно до статті 283 ЦПК України відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
    Відповідно до ч.ч.6,11 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
З досліджених матеріалів справи встановлена відсутність направлення відповідачу копії заочного рішення в порядку визначеному цивільним процесуальним законодавством.                
Відповідно додаткового листа до справи : 14 січня 2019 року –копію рішення від 08 січня 2019 року  отримала ОСОБА_1 ; 21 січня 2019 року копію ухвали від 17 січня 2019 року отримала ОСОБА_1 ;08 лютого 2019 року виконавчий лист отримала ОСОБА_1 . Інші відмітки відсутні.

        Відповідно статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
        Статтею 285 ЦПК України визначені вимоги щодо форми і змісту заяви про перегляд заочного рішення.
         Згідно з пунктом 3 частини другої статті 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.
        Відповідно до частин третьої, четвертої статті 287 ЦПК України в результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Отже, для відповідача встановлено спеціальний порядок, який є окремою стадією судового процесу.
Проте,матеріали справи не містять підтвердження вручення відповідачу повного заочного рішення суду від 08 січня 2019 року . 
Як на підставу для поновлення пропущеного процесуального строку представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Жмуд О.В. вказував на те, що копію заочного рішення відповідачем не отримано, з текстом рішення вдалося ознайомитись 22 червня 2021 року, дізнавшись про його існування від державного виконавця, та він не був обізнаний про розгляд справи в суді.
З матеріалів справи встановлено,що ухвалою Жовтневого районного суду від 15 липня 2021 року прийнято до свого провадження заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 08 січня 2019 року, призначено розгляд у судовому засіданні на 26 липня 2021 року (а.с.65).
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2021 року клопотання адвоката Жмуд О.В., подане в інтересах ОСОБА_2 , про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів залишено без задоволення.
Заяву адвоката Жмуд О.В., подану в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів залишено без розгляду (а.с.72-73).
             Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
       Відповідно до  ч.1 ст.286  ЦПК України прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви.
      Відповідно до ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою : 1) залишити заяву без задоволення ; 2 ) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. 
     Частиною 4 ст. 287 ЦПК України зазначено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
            З досліджених матеріалів справи вбачається,що 26 липня 2021 року  судом першої інстанції прийнято рішення  за ст.ст. 126,127,284  ЦПК України про залишення  заяви про перегляд заочного рішення  без розгляду  через пропущення  процесуального строку, а не рішення згідно із ч. 3 ст. 287 ЦПК України .
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов  помилкового   висновку про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення,що робить неможливим у подальшому оскарження даного рішення на загальних підставах відповідно до ч.4 ст.287 ЦПК України . Доводи апеляційної скарги  з цього приводу є  обґрунтованими . 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин та відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ухвала від  26 липня 2021  року про залишення  заяви без розгляду  підлягає до скасування, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

            Щодо розподілу судових витрат,слід зазначити про наступне.
Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
            Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
          Як роз`яснено у пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»  якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.
          Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 454 грн ,сплаченого відповідачем ОСОБА_2   (а.с.94,95), відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.
Керуючись ст.ст. 374,376,381,382  ЦПК України, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Жмуд Олег Володимирович, – задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 
Повний текст постанови складений 28 жовтня 2021 року. 

Судді: