П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3758/20	
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

П`ятий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії:    
доповідача - судді Стас Л.В.
суддів - Турецької І.О., Шевчук О.А.
за участю секретаря - Худика С.А.
за участю представника відповідача - Бурдинського С.І.
      
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції  апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року по справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1  до Головного управління ДПС у Миколаївській області, треті особи : Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України", Закрите акціонерне товариство "ОТП Банк",  про визнання протиправними та скасування податкових - повідомлень рішень 

ВСТАНОВИВ: 

Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - Гребінник ) про стягнення податкового боргу в розмірі 472 864,34 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані несплатою ОСОБА_1 узгоджених сум грошового зобов`язання у добровільному порядку.
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Миколаївській області з зустрічним позовом про визнання протиправними та скасування податкових - повідомлень рішень від 25.02.2021 року : 
-  №00002173305, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування  на загальну суму 342529,33 грн., в т.ч. основний платіж 274 023,46 грн. та штрафні (фінансові) санкції 68 505,87 грн.;
- №00002163305, яким визначено грошове зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 28 544,11 грн., в т.ч. основний платіж 22 835,29 грн. та штрафні (фінансові) санкції 5 708,82 грн.;
-  №00002183305, яким застосовані штрафні (фінансові) санкції 170,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; 
-   №00002193305, яким визначено грошове зобов`язання з адміністративного штрафу на загальну суму 510,00 грн., в т.ч. штрафні (фінансові) санкції 510,00 грн.
В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що висновки відповідача щодо не подання позивачем податкової декларації про майновий стан за 2017 рік, нездійснення декларування ним додаткового блага та несплати ним податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, та військового збору є необґрунтованими, оскільки сума прощеного боргу не є додатковим благом відповідно до вимог п.8 підрозділу I   розділу  XX  Перехідних положень Податкового кодексу України  (далі - ПК України). Кредитна заборгованість позивача анульована ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у сумі 1  438 614,04. Однак, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню. За таких обставин, на думку позивача, спірні податкові повідомлення-рішення  є протиправними та підлягають скасуванню. 

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Миколаївській області - відмовлено.
Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області  від 25.02.2020 року № 00002193305.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 25.02.2020 року № 00002183305.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 25.02.2020 року № 00002173305.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 25.02.2020 року № 00002163305.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна,6, м. Миколаїв, 54001, код ЄДРПОУ 43144729) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 2873,73 грн. (дві тисячі вісімсот сімдесят три гривні сімдесят три копійки).        

В апеляційній скарзі, Головне управління ДПС в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду від 09 червня 2021 року – скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову ГУ ДПС в Миколаївській області, та відмову в задоволенні зустрічного позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що висновок контролюючого органу про оподаткування доходу, отриманого позивачем від банку у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу, ґрунтуються на тому, що анулювання (прощення) кредитором боргу за його самостійним рішенням є додатковим благом у розумінні підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, що включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків, та з якого утримується та перераховується до бюджету податок та військовий збір. Контролюючий орган вважав, що зазначене правило не поширюється на позивача, оскільки кредитором було здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не розрахованої у визначеному пунктом 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України порядку курсової різниці. На думку апелянта, до спірних правовідносин не застосовуються положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 послався на доводи, які узгоджуються з висновками суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.06.2007 між ЗАТ "ОТП Банк" та позивачем укладено кредитний договір №ML-007/105/2007. Згідно умов вказаного договору Банк надає позивальнику Кредит, а позичальник приймає його на умовах: розмір кредиту 246 938,00 Швейцарських франків, строком погашення до 21 червня 2032 року. 
     
За умовами договору позивач зобов`язується щомісяця здійснювати погашення заборгованості за кредитом, а також виплату процентів. 

Згідно листа ТОВ « ОТП Факторинг Україна» від 21 жовтня 2019 року на запит Головного управління ДПС в Миколаївській області, судом встановлено, що на підставі положень Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011, укладеного між АТ “ОТП Банк” та ТОВ “ОТП Факторинг Україна”, останній набув прав вимоги за Кредитними договорами, укладеними між Банком та Позичальником ( ОСОБА_1 ). 

30.08.2017 між ТОВ “ОТП Факторинг Україна” та позивачем (за зустрічним позовом), була укладена Угода про врегулювання боргу до Кредитного договору №001/4695/06 від 01.06.2006 р. про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток із встановленим кредитним лімітом до 75  000 грн. Відповідно до підпункту 2.2.3 пункту 2.2 цієї Угоди, кредитором було здійснено анулювання (прощення) боргу позичальнику - ОСОБА_1 в розмірі 83738,54 грн., який складається з основної суми боргу (кредиту).

30.08.2017 між ТОВ “ОТП Факторинг Україна” та позивачем за зустрічним позовом, була укладена Угода про врегулювання боргу до Кредитного договору №ML-007/105/2007 від 21.06.2007 р. про надання кредиту 246 938,00 Швейцарських франків. Відповідно до підпункту 2.2.3 пункту 2.2 Угоди про врегулювання боргу від 30.08.2017 р. б/н до Кредитного договору №ML-007/105/2007 від 21.06.2007 р., кредитором було здійснено анулювання (прощення) боргу позичальнику – ОСОБА_1 в розмірі 1  496 817, 57 грн., який складається з основної суми боргу (кредиту) – 1  438 614,04 грн. та пені - 58203,53 грн.

У період з 18.12.2019 по 23.12.2019 ГУ ДФС у Миколаївській області на підставі пункту    75.1 статті 75, підпункту   78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті    79 ПК України, наказу від 16.02.2019 №941, повідомлення про проведення позапланової документальної перевірки від 17.12.2019 №263/14-29-01-04-44 працівником ГУ ДПС у Миколаївській області проведено документальну невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору від одержаного доходу за ознакою “ 126” (додаткове благо) у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт перевірки від 02.01.2020 №1/14-29-33-05-11/ НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки).

Згідно висновків акта перевірки, податковим органом встановлено порушення 

1. підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 розділу I, підпункту 49.18.4 пункту 49.18  статті 49 розділу II, пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1 статті 179 ПК України, а саме: не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, в результаті чого податкова декларація про майновий стан і доходи за 2017 рік не подана до ДПІ в термін до 01.05.2018;

2. підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункту Д підпункту   164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 ПК України, а саме: заниження та несплата податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 в сумі 274023,46 грн.;

3. пункту 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, в результаті чого занижено та не сплачено військовий збір за 2017 рік на суму 22835,29 грн.;

4. підпункту 16.1.12 пункту 16.1. статті 16 та пункту 44.3 статті 44 ПК України, щодо забезпечення зберігання первинних документів, звітності, інших документів, пов`язаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, встановлено відсутність (не надання) первинних документів.

Такий висновок зроблено на підставі використаних під час проведення перевірки відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів, відповідно до яких ОСОБА_1 отримав у 2017 році дохід у вигляді додаткового блага у сумі 1  522 352,58 грн. від ТОВ "ОТП Факторинг України". 

Фізичною особою дохід, отриманий від ТОВ "ОТП Факторинг України" у 2017 році, не задекларований.

На підставі Акта перевірки 25.02.2020 ГУ ДПС у Миколаївській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
- форма “Р” №00002173305, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування  на загальну суму 342529,33 грн., в т.ч. основний платіж 274023,46 грн. та штрафні (фінансові) санкції 68505,87 грн.;
- форма “Р” №00002163305, яким визначено грошове зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 28544,11 грн., в т.ч. основний платіж 22835,29 грн. та штрафні (фінансові) санкції 5708,82 грн.;
- форма “ПС” №00002183305 яким визначено штрафні (фінансові) санкції 170,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;
- форма “ПС” №00002193305, яким визначено грошове зобов`язання з адміністративного штрафу на загальну суму 510,00 грн., в т.ч. штрафні (фінансові) санкції 510,00 грн.

Судом також з`ясовано, що відповідачем як базу оподаткування взято анульовану банком основну суму боргу 1  522 352,58 грн. ( за двома кредитними договорами) й саме на вказану суму позивачу нарахований податок на доходи фізичних осіб, без урахування процентів за користування кредитом. 

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні об`єкта оподаткування із суми прощеного позивачу боргу по кредиту у валюті слід застосовувати курс НБУ станом на 01.01.2014р., оскільки решта суми є курсовою різницею та не підлягає оподаткуванню на підставі пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України. 
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку. 
       
Як правильно з`ясував суд, спірним в даній справі питанням є правомірність віднесення податковим органом суми прощеної (анульованої) кредитором заборгованості до складу оподаткованого доходу як додаткового блага на підставі підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України. Вимоги щодо сплати позивачем військового збору, обрахованого з такої суми, та зобов`язання позивача відобразити анульовану суму боргу у складі оподаткованого доходу шляхом подачі податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, є похідними, оскільки безпосередньо пов`язані із нарахуванням податковим органом оподатковуваного доходу позивача як об`єкта оподаткування військовим збором.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.
Згідно пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
За змістом пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.
Підпунктами 14.1.47, 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України закріплено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.
Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.
З викладеного слідує, що під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.
У справі, що розглядається, податковим органом встановлено, що позивач отримав дохід у вигляді анулювання основної суми заборгованості за ознакою доходу "126" у вигляді додаткового блага без декларування доходів і без сплати податків з отриманих доходів до бюджету.  
У свою чергу, позивач вважав, що норми пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, надають правові підстави не включати до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суму курсової різниці прощеного (анульованого) боргу. 
Разом з тим, позиція податкового органу полягала в тому, що підставою для звільнення особи від сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору при анулюванні кредитного боргу є зміна кредитором валюти зобов`язання за кредитом, посилаючись на те, що така умова регламентована пунктом 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.
07.05.2015 набув чинності Закон України від 09.04.2015 №321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" (далі-Закон №321-VIII), згідно з яким підрозділ 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 8 у наступній редакції: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року.
Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
Апеляційний суд вважає, що системний аналіз правових норм дає підстави для висновку, що за змістом наведених положень у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Апеляційний суд констатує, що між позивачем та банком не було укладено жодних угод про зміну валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, а тому пункт 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України не врегульовує виниклі між сторонами спірні правовідносини.
Як слідує з обставин цієї справи, позивачу банком було прощено (анульовано) суму основного боргу, а не змінено валюту зобов`язання за таким фінансовим кредитом з іноземної валюти у гривню, що у розумінні вищенаведених норм податкового законодавства зумовлює виникнення додаткового блага та, як наслідок, зобов`язання задекларувати отриманий дохід і сплатити з нього податок і військовий збір.
Колегія суддів вважає, що банком прощено позивачу суму основного боргу без зміни валюти зобов`язання, що у розумінні норм податкового законодавства зумовило виникнення додаткового блага та зобов`язання сплатити податок та військовий збір.  
Роблячи висновок про неправомірність віднесення податковим органом суми анульованої (прощеної) заборгованості за кредитним договором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеної за офіційним курсом НБУ станом на 30.08.2017 р., та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014, суд першої інстанції, посилаючись на порушення відповідачем вимог пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, не навів обставин, встановлених в ході розгляду справи, за наявності яких слід застосовувати до спірних правовідносин вказані положення законодавства.
Колегія суддів звертає увагу на те, що 28 липня 2021 року Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №826/12872/17 ухвалив постанову, в якій сформовано наступні висновки:
- додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі, коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг;
- під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором;
- якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Отже, враховуючи, що за встановленими обставинами справи позивачу анульовано (прощено) основну суму боргу (кредиту), а не суму різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального річного оподатковуваного доходу позивача.
Колегія суддів зазначає, що позивачем самостійно здійснено перерахунок у національну валюту з метою декларування та сплати податків за офіційним курсом НБУ прощеної банком заборгованості, що у свою чергу, не можна тлумачити, як дії щодо зміни валюти зобов`язання у процесі виконання поточних кредитних зобов`язань між сторонами. 
Таким чином, у ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи податкового органу про те, що на порушення вимог пункту "д" пункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України позивачем занижено загальний річний оподатковуваний дохід за 2017 рік, отриманий у вигляді додаткового блага в сумі 1  522 352,58 грн.,  що призвело до заниження та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік в сумі 274 023,46 грн. та військового збору в сумі 22 835,29 грн.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 

У пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися.

Водночас, оскільки на суд покладено обов`язок здійснювати правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих  Конституцією  і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Законів України «Про судоустрій і статус суддів»  у редакціях від 07 липня 2010 року та 02 червня 2016 року), зазначений    обов`язок суду полягає в закладенні у свої мотиви відповідної аргументації з дотриманням принципів верховенства права.

Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції не встановлено в повній мірі фактичні обставини справи, та не надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено повно та правильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього спростовують неправильних по суті висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи

У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1  ст. 139 КАС України  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328  КАС України, суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області – задовольнити. 

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року по справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1  до Головного управління ДПС у Миколаївській області, треті особи : Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України", Закрите акціонерне товариство "ОТП Банк",  про визнання протиправними та скасування податкових - повідомлень рішень – скасувати. 

Прийняти нову постанову, якою позов Головного управління ДПС у Миколаївській області – задовольнити. 

Стягнути з ОСОБА_1  ( Код РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) податковий борг у сумі 472  864 ( чотириста сімдесят дві тисячі вісімсот шістдесят чотири) грн. 34 коп. на користь Державного бюджету України. 

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1  - відмовити. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Дата складення повного судового рішення 16.12.2021р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шевчук О.А.