ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/27232/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                             судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,     
                                             суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,
                          за участю секретаря:                        Масловської К.І.,    

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Кіровоградської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів, Кіровоградської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів, Кіровоградської обласної прокуратури, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 16.09.2020 № 217дп-20 "Про накладення на начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення";
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Кіровоградської обласної прокуратури від 29.09.2020 № 174к;
- поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області.
- стягнути з прокуратури Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дати звільнення до дати фактичного поновлення на посаді.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 16.09.2020 № 217дп-20 "Про накладення на начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення".
Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Кіровоградської обласної прокуратури від 29.09.2020 № 174к.
Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області з 30.09.2020.
Стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 30.09.2020 по 02.06.2021 в сумі 187 746,72 грн.
Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 21 792,05 грн.
В решті позову відмовлено. 
Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких скаржники просять скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.             
Апелянти мотивують свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.  
Відповідно до ч.1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
27 жовтня 2021 року під час розгляду справи в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач ( ОСОБА_1 ) посилався на матеріали справи, які перебували в провадженні судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Куценко О.В. по справі № 404/6984/19 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 . 
28 жовтня 2021 року судовим запитом для з`ясування всіх обставин справи, суд апеляційної інстанції витребував у Кіровського районного суду м. Кіровограда належним чином засвідчені копії матеріалів справі № 404/6984/19 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 та копії всіх наявних дисків по даній справі.
18 листопада 2021 року на виконання вимог судового запиту, Кіровським районним судом м. Кіровограда було направлено витребувану справу № 404/6984/19, яка взята до уваги при підготовці до судового засідання.   
Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з огляду на наступне.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 14.01.2009 року на різноманітних посадах, характеризується позитивно. 
Наказом керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області від 15.12.2015 № 1 Позивач був переведений на посаду начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури. 
Наказом в.о. прокурора Кіровоградської області від 16.09.2019 № 96, з метою перевірки повідомлення про можливе керування прокурором транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння, відносно позивача було призначено службове розслідування. 
На виконання наказу в.о. прокурора Кіровоградської області від 16.09.2019 № 96 відносно Позивача було проведено службове розслідування щодо можливого керування начальником Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння, за результатами якого 14.11.2019 складено Висновок (далі також - Висновок від 14.11.2019). 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 108872, складеного відносно позивача, встановлено, що 13.09.2019 о 14:30 год. за адресою: м. Бобринець, вул. Гагаріна, останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Вказані події щодо факту можливого керування ОСОБА_1 13.09.2019 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння були предметом розгляду адміністративної справи Кіровським районним судом м. Кіровограда у справі № 404/6984/19. 
За результатами розгляду Кіровським районним судом м. Кіровограда 08.10.2019 справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадження у справі було закрито постановою суду (набрала законної сили 21.10.2019), у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. 
Так, судовим рішенням встановлено, що з боку ОСОБА_1 відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не було.
Комісія у Висновку від 14.11.2019 зазначила, що в ході службового розслідування факт складання відносно позивача адміністративного протоколу за частиною першою статті 130 КУпАП та п.п. 2.5. Правил дорожнього руху України (відмова водія від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння) та зібрані у ході службового розслідування дані не дають підстав вважати, що   ОСОБА_1 вчинив  дії, які порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, керував транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та ненадання документів, які підтверджують, що прокурор не перебував у такому стані.
Комісія визначила, що зібрані в ході службового розслідування матеріали свідчать про недоведеність факту можливого керування Позивачем транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмову від проходження огляду з метою  виявлення стану сп`яніння. Інших фактів порушення Позивачем вимог Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів не встановлено. 
Враховуючи викладене Комісія дійшла висновку, зокрема, що підстав для ініціювання питання щодо притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності не вбачається. 
У той же час, наказом прокуратури Кіровоградської області від 05.12.2019 № 115 "Про скасування висновку службового розслідування", у зв`язку з неповнотою службового розслідування, Висновок від 14.11.2019 було скасовано, створено комісію для проведення додаткового службового розслідування. 
Також, до третьої кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів надійшла дисциплінарна скарга прокурора Кіровоградської області Тубельця О.Л. від 28.12.2019 № 11-467вих-19 про вчинення начальником Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_1 дисциплінарного проступку (том 1, а.с. 56-57). Як підставу для відкриття відносно Позивача дисциплінарного провадження та для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності згідно з пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України "Про прокуратуру", у скарзі наведені обставини, які були підставою для проведення службового розслідування, що описано вище, тобто щодо подій за участі позивача 13.09.2019. 
За вказаною дисциплінарною скаргою та на підставі наказу від 05.12.2019 № 115 відносно Позивача проведено службове розслідування щодо факту можливого керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння, за результатами чого складено Висновок від 23.12.2019, який був затверджений прокурором Кіровоградської області 27.12.2019. 
Комісія дійшла висновку, що позивачем допущено порушення вимог статі 19 Закону України "Про прокуратуру", статей 11, 16, 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, у зв`язку з чим на підставі пунктів 5, 6 частини першої статті 43 Закону України "Про прокуратуру" вбачається ознаки дисциплінарного проступку, що є підставою для вирішення питання щодо відкриття відносно нього дисциплінарного провадження Комісією та притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Рішенням члена Кадрової комісії від 24.01.2020 № 07-9дс-106дп-20 "Про відкриття дисциплінарного провадження" відносно Позивача було відкрито відповідне провадження за вищезгаданою дисциплінарною скаргою прокурора Кіровоградської області Тубельця О.Л . 
Член Кадрової комісії склав висновок від 04.05.2020 № 07-9дс-106дп-20 про наявність підстав для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності. 
Розглянувши висновок члена Кадрової комісії від 04.05.2020 № 07-9дс-106дп-20, Кадрова комісія прийняла рішення від 16.09.2020 № 217дп-20 "Про накладення на начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення", яким вирішали притягнути Позивача до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. 
На підставі рішення Кадрової комісії від 16.09.2020 № 217дл-20, наказом керівника Кіровоградської обласної прокуратури від 29.09.2020 № 174к, керуючись статтею 11, пунктом 3 частини першої статті 49 Закону України "Про прокуратуру", за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики та поведінки, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури (пункт 6 частини першої статі 43 Закону України "Про прокуратуру"). 
Вважаючи рішення Кадрової комісії від 16.09.2020 № 217дл-20 та наказ керівника Кіровоградської обласної прокуратури від 29.09.2020 № 174к протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі також - Закон № 1697-VII). 
За приписами пункту 1 частини першої, частини третьої статті 16 Закону № 1697-VII незалежність прокурора забезпечується, зокрема, особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.
У свою чергу, відповідно до пункту 4 частини четвертої статі 19 Закону № 1697-VII, прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
При цьому, згідно зі статтею 4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017 (далі також - Кодекс), професійна діяльність прокурорів ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; поваги до прав і свобод людини і громадянина, недопущення дискримінації; незалежності та самостійності; політичної нейтральності; презумпції невинуватості; справедливості, неупередженості та об`єктивності; професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури; прозорості службової діяльності, конфіденційності; утримання від виконання незаконних наказів та вказівок; недопущення конфлікту інтересів; компетентності та професіоналізму; доброчесності, зразковості поведінки та дисциплінованості; поваги до незалежності суддів.
При виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність (частина перша статі 16 Кодексу). 
За приписами статті 21 Кодексу, прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання.
Статтею 32 Кодексу закріплено, що оцінка дотримання норм професійної етики та поведінки прокурора може проводитися під час дисциплінарного провадження та надаватися при вирішенні питань щодо підвищення по службі, присвоєння класного чину, підготовці характеристик та рекомендацій.
Відповідно до статті 33 Кодексу, у разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Інструкції № 343, наявність даних про керування прокурором транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння є однією з підстав для проведення службового розслідування.
Згідно з розділом VI. Інструкції № 343 під час проведення службового розслідування з`ясуванню підлягають наступні питання: обставини (час, місце, наслідки тощо) події, у зв`язку з якою проводиться службове розслідування; правомірність дій (бездіяльності) прокурора, що призвели(а) до події чи безпосередньо передували(а) їй; наявність чи відсутність порушень положень законів чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів, а також встановлення осіб, які їх допустили; наявність чи відсутність у діянні прокурора ознак кримінального, корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, інших дій, що порочать звання прокурора, порушень Присяги прокурора і правил прокурорської етики, дисциплінарного проступку, їх мотиви; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності прокурора чи знімають безпідставні звинувачення або підозри стосовно нього; характеристика прокурора, стосовно якого проводиться службове розслідування (ставлення до виконання службових обов`язків, поведінка до події, у зв`язку з якою проводиться службове розслідування); причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, роль безпосереднього керівника особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, інших посадових осіб у забезпеченні належної поведінки підлеглого, стосовно якого проводиться службове розслідування; характер і розмір завданих порушенням матеріальних збитків, а також можливість їх відшкодування; наявність прийнятого відповідними компетентними органами рішення за фактом події.
Відповідно до розділу VIII. Інструкції № 343 посадова особа, яка призначила службове розслідування, у встановленому Законом України "Про прокуратуру" порядку за наявності підстав вживає адміністративних та організаційних заходів, у тому числі щодо звільнення прокурора з адміністративної посади, чи ініціює питання про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.
Згідно з пунктами 5, 6 частини першої, частини другої статті 43 Закону № 1697-VII, прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав, окрім іншого: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
Притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої, другої статті 45, частини десятої статті 46 Закону № 1697-VII, дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
Право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти. Рекомендований зразок дисциплінарної скарги розміщується на вебсайті Офісу Генерального прокурора.
Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.
Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження (частина перша статті 47 Закону № 1697-VII).
Відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора (частина перша статті 48 Закону № 1697-VII).
Відповідно до частини третьої статті 48 Закону № 1697-VII, при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.
Приписами частини першої, частини четвертої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.
За результатами дисциплінарного провадження може бути прийнято рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора (крім Генерального прокурора) у разі: 1) якщо дисциплінарний проступок, вчинений прокурором, має характер грубого порушення; 2) якщо прокурор вчинив дисциплінарний проступок, перебуваючи у статусі прокурора, який притягувався до дисциплінарної відповідальності.
З огляду на викладене вбачається, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора є повне доведення його вини в ході службового розслідування чи дисциплінарного провадження, метою якого і є саме з`ясування обставин вчинення дисциплінарного проступку, уточнення ступеня вини особи. Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях прокурора ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Крім того, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, а звільнення як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу та має застосовуватися обґрунтовано у крайніх (виняткових випадках) випадках.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Кадровою комісією проігноровано наведені норми при прийнятті спірного рішення від 16.09.2020 № 217дп-20 та наказу від 29.09.2020 № 174к, не враховано характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. Також, жодними належними та допустимими доказами не доведено обставин настання тяжких наслідків внаслідок події за участі Позивача 13.09.2019.
Більше того, Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів та  Кіровоградською обласною прокуратурою проігноровано, що події щодо факту можливого керування ОСОБА_1 13.09.2019 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння були предметом розгляду в адміністративній справі № 404/6984/19 Кіровським районним судом м. Кіровограда. 
Так, постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.10.2019 по справі № 404/6984/19, яка набрала законної сиди 21.10.2019, закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
При цьому, зазначеним судовим рішенням встановлено, що з що з боку ОСОБА_1 відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не було.
Разом з тим, відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з частинами другою, третьою статті 14, частиною шостою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, оскілки судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено, що з боку ОСОБА_1 відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не було, у суду відсутні правові підстави ставити під сумнів дійсність таких обставин.
У той же час, вказані, спростовані в судовому порядку, обставини стали єдиною підставою для прийняття Відповідачами 2,3 спірних рішень та наказу, що у взаємозв`язку з вищенаведеним свідчить про їх протиправність.
За усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, втручання вважатиметься "необхідним у демократичному суспільстві" для досягнення законної мети, якщо воно відповідає "нагальній суспільній необхідності", та, зокрема, якщо воно є пропорційним переслідуваній законній меті. Хоча саме національні органи влади здійснюють початкову оцінку необхідності втручання, остаточна оцінка щодо відповідності та достатності наведених підстав для втручання, залишається предметом вивчення Суду на відповідність вимогам Конвенції (рішення у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" [ВП] (Chapman v. the United Kingdom) [GC], заява № 27238/95, пункт 90, ЄСПЛ 2001).
Таким чином, відповідачі, приймаючи оскаржувані рішення та наказ діяли не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправними та скасування спірних рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів від 16.09.2020 № 217дп-20 та наказу Кіровоградської обласної прокуратури від 29.09.2020 № 174к. 
Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. 
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 та статті 240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, єдиним можливим рішенням суду є поновлення такого працівника на займаній або прирівняної до займаної посади. 
Беручи до уваги наведене, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, який виключатиме подальше його звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів, буде його поновлення в органах прокуратури на посаді начальника Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області (з якої його було звільнено) з 30.09.2020.
Відповідно до пункту 32 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 № 9 у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.
Середній заробіток визначається відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. 
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Враховуючи обставини справи, наведені норми та дані листів  Міністерства соціальної політики України "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік" від 29.07.2019  № 1133/0/206-19 та "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік" від 12.08.2020 № 3501-06/219, судом першої інстанції правомірно здійснено розрахунок середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу з 30.09.2020 року по 02.06.2021 року, який загалом склав 187   746,72 грн.
Згідно з ч. 1   ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу. 
Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями   ст. 242 КАС України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                               
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Кіровоградської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора - залишити без задоволення.                   
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року залишити без змін.                                     
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

            Суддя-доповідач                                                                                   Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 06 грудня 2021 року.