ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2021 р.                            Справа № 920/741/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Демидової А.М.
суддів:            Попікової О.В. 
          Корсака В.А. 
 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сумської міської ради
на рішення Господарського суду Cумської області від 09.08.2021 (повне судове рішення складено 11.08.2012) (суддя Резніченко О.Ю.)
у справі № 920/741/21 Господарського суду Cумської області
за позовом керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сумської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний системний інтегральний сервіс"
про стягнення 12 205,61 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.
1.          Керівник Окружної прокуратури міста Суми звернувся до Господарського суду Сумської області в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сумської міської ради (позивач) з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний системний інтегральний сервіс" (далі - ТОВ "Медичний системний інтегральний сервіс", відповідач) на користь позивача 12 205,61 грн (а.с. 1-12).
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товари, придбані позивачем у відповідача за договором № 33 про закупівлю за кошти міського бюджету товарів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) від 25.03.2020, включені до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 переліку лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України звільняються від оподаткування податком на додану вартість. Відтак, за доводами позовної заяви, товари, придбані за зазначеним договором,  звільняються від оподаткування податком на додану вартість (далі - ПДВ). Сплатою ПДВ було порушено інтереси держави. Позивач не захистив зазначених інтересів, не зважаючи на звернення прокурора, а тому прокурор звернувся до суду з даним позовом відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
3.          Рішенням Господарського суду Cумської області від 09.08.2021 у справі № 920/741/21 у задоволені позовних вимог відмовлено.
4.          Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що прокурор фактично вбачає порушення інтересів держави не в діях відповідача як особи, якій пред`явлено позов, а в діях позивача у справі. Прокурором надано положення  про Управління, в якому зазначено, що позивач не є головним розпорядником бюджетних коштів, а лише здійснює функції головного розпорядника, що не є тотожним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
5.          Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Cумської області від 09.08.2021 у справі № 920/741/21, керівник Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сумської міської ради звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Сумської області від 09.08.2021 у справі № 920/741/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
6.          Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що: 
- суд прийняв рішення без врахування того, що прокурором, в розрізі положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), належним чином обґрунтовані підстави для представництва інтересів держави, зокрема, нездійснення позивачем захисту інтересів держави, а також те, що ним правильно визначено позивача, в інтересах якого подано позов.
- включення до ціни договору сум ПДВ та звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання на митній території України товарів, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемії корнавірусної хвороби, визначається податковими нормами, тобто відбувається в силу вимог закону, і не може залежати від волі сторін договору, а отже має недоговірний характер. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
7.          Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2021 справу № 920/741/21 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Ходаківська І.П., Корсак В.А.
8.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 відмовлено у задоволенні заяви керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сумської міської ради про розгляд справи № 920/741/21 з повідомленням (викликом) учасників справи; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сумської міської ради на рішення Господарського суду Cумської області від 09.08.2021 у справі № 920/741/21; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 29.09.2021.
9.          У зв`язку з перебуванням судді Ходаківської І.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 № 09.1-08/5839/21 призначено проведення повторного автоматизованого  розподілу справи                № 920/741/21.
10.          Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2021 справу № 920/741/21 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі:                       Демидова А.М. - головуючий, Попікова О.В., Корсак В.А.
11.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Попікової О.В., Корсака В.А. прийнято апеляційну скаргу керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 09.08.2021 у справі № 920/741/21 до свого провадження; постановлено розгляд зазначеної апеляційної скарги здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.
12.           У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Північного апеляційного господарського суду 23.09.2021, відповідач зазначає про те, що прокурором:
- невірно визначено позивача у справі;
- не доведено можливість віднесення товарів, що були предметом поставки за договором, до переліку товарів, звільнених від оподаткування податком на додану вартість. На момент виконання договору були відсутні чинні нормативно-правові акти, які регулюють відповідні правовідносини, а тому даний позов є втручанням у право власності відповідача.
13. 08.10.2021 керівник Окружної прокуратури міста Суми надіслав до Північного апеляційного господарського суду відповідь на відзив відповідача на апеляційну скаргу.
14. Відповідно до ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
15. Згідно зі ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1). Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).
16. У силу приписів ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
17. Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
18. При цьому, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яке ще не вчинена.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 906/72/16.
19. Однак, як вбачається з матеріалів справи, у межах строку, встановленого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 про відкриття апеляційного провадження у даній справі (до 29.09.2021), керівник Окружної прокуратури міста Суми не звертався до Північного апеляційного господарського суду із заявою про продовження строку для подання відповіді на відзив відповідача на апеляційну скаргу.
20. З урахуванням викладеного, відповідь на відзив відповідача на апеляційну скаргу, подана після закінчення процесуального строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 14.09.2021 (до 29.09.2021), без клопотання про продовження цього строку, залишається судом без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
21. 25.03.2020 між Відділом охорони здоров`я Сумської міської ради (правонаступником якого є позивач) (Покупець) та ТОВ "Медичний системний інтегральний сервіс" (Постачальник) укладено договір № 33 про закупівлю за кошти міського бюджету товарів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) (далі - Договір) (а.с. 20-21).
22. Відповідно до п. 2.3 Договору загальна вартість товару становить                       103 000 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ.
23.          У Специфікації до Договору сторонами визначено, що поставці підлягають рукавички оглядові нітрилові та рукавички латексні (а.с. 22).
24.          Визначений Договором товар поставлено відповідачем згідно з видатковою накладною № 441 від 27.03.2020 на суму 103 000,00 грн, у тому числі ПДВ 12 205,61 грн (а.с. 24).
25.          Відповідно до платіжного доручення № 218 від 27.03.2020 Відділом охорони здоров`я Сумської міської ради сплачено на користь відповідача вартість поставленого за Договором та накладною № 441 від 27.03.2020 товару в розмірі 103 000 грн, у тому числі ПДВ 12 205,61 грн (а.с. 25).
26.          В акті ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Відділу охорони здоров`я Сумської міської ради за період з 01.01.2020 по 31.08.2020, складеному 17.11.2020 Управлінням Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, зазначено про те, що під час ревізії встановлено окремі факти придбання Відділом охорони здоров`я Сумської міської ради товарів, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, які зазначені в Переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224, за вартістю, до якої включено суму податку на додану вартість, чим не дотримано вимоги п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами). Зокрема, за період з 27.03.2020 по 30.03.2020 (до 02.04.2020 - дата набрання чинності Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ, яким визначена нова редакція п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами)) Відділом охорони здоров`я Сумської міської ради проведено перерахування сум податку на додану вартість ТОВ "Медичний системний інтегральний сервіс" за 4 договорами на суму 131 572,27 грн. При цьому, після набрання чинності Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ Відділом охорони здоров`я до початку ревізії не здійснено відповідне коригування розрахунків з ТОВ "Медичний системний інтегральний сервіс" на суму податку на додану вартість, відповідно за зазначеними розрахунками понесено витрати в сумі 131 572,27 грн. 
27.          Листами  від 01.09.2020 № 24.01-10/1213 та від 22.10.2020 № 24.01-10/1401 Відділ охорони здоров`я Сумської міської ради повідомляв відповідача про те, що операції з постачання на митній території України після 17.03.2020 раніше ввезених товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби COVID-19, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України, звільняються від оподаткування незалежно від того, коли відбулося їх ввезення на митну територію України - до 17.03.2020 чи після такої дати. При цьому, платники податку мають провести перерахунки, згідно з якими сума ПДВ, що була сплачена (нарахована) у складі вартості придбаних товарів та відображена в податкових накладних, складених щодо операцій із такими товарами, які відбулись з 17.03.2020, має бути повернута покупцям або зарахована в рахунок оплати вартості наступних поставок. З урахуванням викладеного, Відділ охорони здоров`я Сумської міської ради просив ТОВ "Медичний системний інтегральний сервіс" у найкоротші терміни здійснити повернення суми сплаченого ПДВ за договорами №№ 31, 32, 33, 34, 37, 38 на загальну суму 199 572,27 грн.
28.          Доказів повернення вказаних коштів до матеріалів справи не надано.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

29.          Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
30.          Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК України).
31.          Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
32.          За статтею 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
33.          Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
34.          Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
35.          Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
36.          За змістом 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
37.          Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20.
38.          Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Щодо підстав звернення прокурора з позовом до суду.

39.          Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України).
40.          Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 у справі № 910/11594/19.
41.          Згідно з частиною першою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
42.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.
43.          Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України у від 01.04.2008 № 4-рп/2008).
44.          Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
45.          Згідно із частинами третьою, п`ятою статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
46.          Частиною четвертою статті 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
47.          Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру", який набрав чинності 15.07.2015. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).
48.          Системне тлумачення положень статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (висновок, викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 у справі                          № 923/35/19, від 23.07.2020 у справі № 925/383/18).
49.          Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
50.          Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
51.          Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
52.          Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
53.          Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (аналогічні висновки викладено у пунктах 38-40, 42, 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі           № 912/2385/18).
54.          Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.
55.          Колегія суддів звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
56.          У рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
57.          Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
58.          При вирішенні питання про необхідність звернення до суду з позовом компетентний орган може діяти в умовах конфлікту інтересів - коли порушення інтересів держави, про яке стверджує прокурор, може бути пов`язане з раніше вчиненими протиправними діями цього органу чи бездіяльністю. 
59.          Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
60.          У контексті наведеного, висновок про доведення прокурором підстав для звернення із позовом в інтересах держави в особі визначеного ним позивача має ґрунтуватися на оцінці діяльності/бездіяльності компетентного органу щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах у поєднанні з перевіркою дотримання прокурором порядку попереднього, до звернення до суду, повідомлення цього органу про такий позов згідно з вимогами абзацу 3 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 918/844/18.
61.          У даному випадку суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, послався на невірне визначення прокурором позивача Управління охорони здоров`я Сумської міської ради.
62.          З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
63.          Покупцем та платником коштів за Договором, за яким здійснено поставку, є Відділ охорони здоров`я Сумської міської ради.
64.          Рішенням Сумської міської ради від 21 жовтня 2020 року № 7565-МР "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 27 липня 2016 року         № 1031-МР "Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності" реорганізовано відділ охорони здоров`я Сумської міської ради в управління охорони здоров`я Сумської міської ради.
65.          Вказане свідчить про те, що правонаступником покупця та платника за договором є позивач.
66.          Відповідно до п. 1.1 Положення про Управління охорони здоров`я Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради "Про Положення про управління охорони здоров`я Сумської міської ради" від 24 грудня 2020 року № 86-МР, (далі з положення) Управління охорони здоров`я Сумської міської ради (надалі - Управління) утворюється Сумською міською радою та є її уповноваженим виконавчим органом управління закладами охорони здоров`я, установами та підприємствами охорони здоров`я, що належать до власності, територіальної громади міста Суми, і в межах м. Суми забезпечує виконання покладених на Управління завдань.
67.          У п. 1.2 Положення встановлено, що Управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби, печатку із зображенням державного герба України, штампи, бланки зі своїм найменуванням та інші атрибути юридичної особи та має право обслуговуватися в банківських установах України.
68.          Відповідно до п. 1.5 Положення Управління у межах своїх повноважень укладає від свого імені угоди з юридичними і фізичними особами, має майнові і немайнові права та зобов`язання, може бути позивачем і відповідачем у судах.
69.          За змістом ч. 1 ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
70.          Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно в т.ч. за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів визначаються рішенням про місцевий бюджет відповідно до пунктів 2 і 3 частини другої цієї статті.
71.          Відповідно до п. 4.3.18 Положення про Управління охорони здоров`я Сумської міської ради управління здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів, фінансує в установленому порядку заклади охорони здоров`я, установи і підприємства і здійснює контроль за раціональним використанням бюджетних коштів у цих закладах згідно з затвердженим бюджетом на поточний рік.
72.          Додатком 3 до рішення Сумської міської ради "Про бюджет територіальної громади на 2021 рік" визначено одним із головних розпорядників коштів місцевого бюджету із визначенням таких бюджетних програм як "здійснює видатки на інші програми та заходи у сфері охорони здоров`я" позивача.
73. Таким чином, враховуючи, що позивач є юридичною особою, виконавчим органом Сумської міської ради, здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів, саме на нього розповсюджуються приписи п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України, відповідно, саме його права в частині перерахування спірної суми грошових коштів порушуються.
74.          Вказане, на переконання колегії суддів, свідчить про правильне визначення прокурором особи позивача, в інтересах якого подано позов.

Щодо змісту позовних вимог.
75.          Для вирішення спору необхідним є дослідження питання звільнення спірної операції з продажу товару за Договором від сплати податку на додану вартість в силу приписів п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, адже жодні інші обставини перебігу правовідносин за Договором не заперечуються сторонами (у тому числі укладення Договору, передача товару на його виконання, оплата його вартості).
76.          Підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 13-17, ст. 112) відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 530-ІХ від 17.03.2020 доповнено пунктом 71 такого змісту: "Тимчасово, для здійснення заходів щодо запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України"". Зазначена редакція закону набрала чинності 17.03.2020.
77.          Вказане свідчить про те, що на момент укладення Договору (25.03.2020), а також постачання та оплати товару (27.03.2020) діяла редакція Податкового кодексу України, якою було звільнено від оподаткування ПДВ виключно операції з ввезення на митну територію України в т.ч. медичних виробів.
78.          У подальшому, після укладення Договору (25.03.2020), а також постачання та оплати товару (27.03.2020), відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)"         № 540-ІХ від 30.03.2020 (який набрав чинності 02.04.2020) п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України викладено у редакції, відповідно до якої: 
"71. Тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.
У разі здійснення операцій, звільнених відповідно до цього пункту, положення пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу та положення статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій.
Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17 березня 2020 року.".
79.          З метою реалізації п. 71 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 224 затверджено Перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість (далі - "Перелік").
80.          При цьому, відповідно до приміток до Переліку (в редакції, діючій на момент укладення Договору та здійснення операції за ним), в яких роз`яснено порядок його застосування - визначення відповідності товарів наведеному переліку, визначено, що:
1. Коди згідно з УКТЗЕД наводяться у цьому переліку довідково. Основною підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість та від сплати ввізного мита товарів, що ввозяться на митну територію України, є відповідність таких товарів назві товару (медичного виробу, основного компонента), міжнародному непатентованому найменуванню (назві) лікарського засобу, які зазначені в переліку.
2. Для цілей цього переліку:
1) медичні вироби означають медичні вироби, активні медичні вироби у значенні, наведеному в Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р.           № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046), Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 754 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3047), Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 755 (Офіційний вісник України,         2013 р., № 82, ст. 3048);
2) засоби індивідуального захисту, визначені Технічним регламентом індивідуального захисту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008 р. № 761 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 66, ст. 2216), є медичними виробами.
81.          Сторонами не заперечується, що поставлений за Договором товар зазначений в розділі "Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" Переліку.
82.          Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
83.          У пункті 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).   
84.          У п. 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України визначено ретроактивну форму дії цієї норми, шляхом викладення прямої вказівки - "норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17 березня 2020 року".
85.          Оскільки товари, придбані позивачем у відповідача, входять до Переліку, то Договір за строком його укладення та виконання сторонами підпадає під дію вищенаведених приписів Податкового кодексу України, а операції з товарами, які були предметом Договору, звільняються від оподаткування податком на додану вартість.
Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.04.2021 у справі № 922/2439/20. 
86.           Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
87.          Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов:
1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи;
2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Така правова позиція Верховного Суду викладена, зокрема, в постанові від 01.09.2021 у справі № 904/5868/18 (910/16299/19).
88.          Тобто в разі, коли правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 14.09.2021 у справі № 910/17077/19. 
89.          Враховуючи викладене та те, що в силу прямої вказівки Закону № 540-ІХ, який набрав чинності з 02.04.2020, відпала правова підстава набуття відповідачем перерахованих позивачем в якості ПДВ за Договором грошових коштів у сумі 12 205,61 грн, вказані грошові кошти підлягають поверненню позивачу на підставі статей 1212, 1213 ЦК України.
90.          За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 12 205,61 грн.  
91.          Не врахувавши викладеного, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

92.          Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
93.          Згідно з ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
94.          За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову повністю.

Судові витрати.

95.          Згідно з ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
96.          Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).
97.          На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2 270,00 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.
98.          Враховуючи задоволення апеляційної скарги, судові витрати, понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.
99.          Таким чином, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції з відповідача на користь скаржника належить стягнути 3 405,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сумської міської ради задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 09.08.2021 у справі                 № 920/741/21 скасувати.
3. Ухвалити у справі № 920/741/21 нове рішення.
4. Позов керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я Сумської міської ради задовольнити повністю.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний системний інтегральний сервіс" (40000, м. Суми, вул. Соборна, 19, код ЄДРПОУ 39115519) на користь Управління охорони здоров`я Сумської міської ради (40022, м. Суми, вул. Леваневського, 26, код ЄДРПОУ 02013165) кошти в розмірі 12 205 (дванадцять тисяч двісті п`ять) грн 61 коп.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний системний інтегральний сервіс" (40000, м. Суми, вул. Соборна, 19, код ЄДРПОУ 39115519) на користь Сумської обласної прокуратури (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 33, код 03527891) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.
7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний системний інтегральний сервіс" (40000, м. Суми, вул. Соборна, 19, код ЄДРПОУ 39115519) на користь Сумської обласної прокуратури (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 33, код 03527891) 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
8. Видачу наказів доручити Господарському суду Сумської області.
9. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
10. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            А.М. Демидова 

Судді                                                                                О.В. Попікова

                                                                                В.А. Корсак