Постанова                                            
Іменем України   
 
29 вересня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 520/16369/13-ц
провадження № 61-12066св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
заявник - Товариствао з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Геліос», 
боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
стягувач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 
05 серпня 2020 року у складі судді Маломуж А. І. та постанову Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року в складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Сегеди С. М., Комлевої О. С.,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст заяви про заміну сторони виконавчого провадження
У липні 2020 року ТОВ ««Фінансова компанія «Геліос» (далі - ТОВ «ФК «Геліос») звернулось з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 520/16369/13-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2015 року, частково зміненим рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26 серпня 2015 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, 
у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено. Звернено стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 в порядку погашення боргу за кредитним договором на суму 
7 750 553,52 грн.
На виконання виконавчого листа у цій справі постановою від 03 квітня 
2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г. В. відкрито виконавче провадження за № 58790513.
На підставі договору факторингу № 27/05/2020 від 27 травня 2020 року та договору відступлення прав вимоги, посвідченого 27 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 
Чуловським В. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 793, що між 
ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» (далі - 
ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС»), банком відступлено на користь ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» усі права вимоги банку до позичальника за кредитним договором та до його майнового поручителя за іпотечним договором.
27 травня 2020 року між ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» та ТОВ «ФК «Геліос» укладено договір факторингу № 27/05/2020-2 та договір відступлення прав вимоги, посвідчений 27 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. та зареєстрований в реєстрі за № 794, згідно з умовами яких ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» відступлено на користь ТОВ «ФК «Геліос» усі належні йому права вимоги до позичальника за кредитним договором № 11287092000 від 22 січня 2008 року та права вимоги до боржника за іпотечним договором, посвідченим 22 січня 2008 року Колодяжною А. В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 145. 
Згідно з умовами договору факторингу ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» передано, 
а ТОВ «ФК «Геліос» прийнято всі права вимоги як кредитора та іпотекодержателя, що існують на дату відступлення та можуть виникнути 
в майбутньому за кредитним договором та іпотечним договором.
Просило замінити сторону у виконавчому провадженні стягувача - 
ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Геліос».
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2020 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року, заяву ТОВ «ФК «Геліос» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 520/16369/13-ц за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Замінено ПАТ «УкрСиббанк» як стягувача у виконавчому листі, виданому Київським районним судом м. Одеси 16 лютого 2016 року по справі 
№ 520/16369/13-ц, та як стягувача у виконавчому провадженні №58790513, відкритому на виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси по справі №520/16369/13-ц, його процесуальним правонаступником - ТОВ «ФК «Геліос».
Судові рішення мотивовані тим, що на момент подання заяви про заміну 
ПАТ «УкрСиббанк» як стягувача у цій справі його процесуальним правонаступником права вимоги за кредитним договором № 11287092000 від 22 січня 2008 року та за іпотечним договором від 22 січня 2008 року за реєстровим номером 145 у повному обсязі перейшли та належать ТОВ «ФК «Геліос». 
Аргументи учасників справи
У квітні 2021 рокупредставник ОСОБА_2 - ОСОБА_3  подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що за відсутності відповідних доказів здійснення оплати клієнтом послуг фактора за договорами факторингу, у судів попередніх інстанцій були відсутні підстави для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. Відступлення права вимоги за договором факторингу може відбуватися виключно за плату, а його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, цей розмір може встановлюватись: у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року по справі № 906/1174/18. Зазначене 
є самостійною та достатньою підставою для відмови ТОВ «ФК «Геліос» 
у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі.
ОСОБА_2 зверталася до суду апеляційної інстанції з клопотанням про витребування доказів щодо сплати клієнтом винагороди фактору у розмірі 100,00 грн за договором факторингу. Однак суд апеляційної інстанції ухилився від розгляду вказаного клопотання. 
Крім того, ухвалу суду першої інстанції постановлено у судовому засіданні без повідомлення боржника ОСОБА_1 ,а постанову суду апеляційної інстанції ухвалено за відсутності апелянта та його представника, які повідомили суд про поважність причин неявки в судове засідання, що є порушенням норм процесуального права.
У липні 2021 року ТОВ «ФК «Геліос» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить оскаржені судові рішення залишити без змін, касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що вказані рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права.
Рух справи, межі та підстави касаційного перегляду
Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі.
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції 
в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначено, що наведені 
у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
21 вересня 2021 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.
Згідно частини шостої та сьомої статті 128 ЦПК України судова повістка, 
а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 
2018 року у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18) вказано, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду» (пункт 31 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 127/2871/16-ц).
Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону 
в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні 
з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату 
і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 
13 грудня 2011 року).
В матеріалах справи міститься конверт з судовою повісткою про виклик до суду ОСОБА_2 на судове засідання призначене на 05 серпня 2020 року о 12.30 год,  який повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 42 т. 3). 
Відомостей про отримання ОСОБА_2 повістки про судове засідання 05 серпня 
2020 року матеріали не містять.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Аналіз апеляційної скарги ОСОБА_2 свідчить, що в апеляційній скарзі вона зазначала про неповідомлення судом першої інстанції про судове засідання 
05 серпня 2020 року(а. с. 88 т. 3).
Проте суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено обов`язкову підставу для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
У частині четвертій статті 411 ЦПК України закріплено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку про те, що оскаржена постанова апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку 
з наведеним колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_2  задовольнити частково.
Постанову Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року скасувати.
Справу № 520/16369/13-ц передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Одеського апеляційного суду від 24 березня 2021 року втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                    В. І. Крат 
 
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук