33/804/496/21 
                                                                                265/4783/21

                                                         Суддя 1-ої інстанції Гноєвой С.С.
              Суддя доповідач - Куракова В.В.
Категорія: ст. 173 КУпАП                                                               

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року                                                                                               м. Маріуполь

            Суддя  судової палати з розгляду  кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого                  ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 серпня 2021 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 

було закрито та у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП було відмовлено, - 

УСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 03 червня 2021 року, близько 12-00 год., біля будинку № 6 по пр-ту. Перемоги біля Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області, ОСОБА_1 безпідставно висловлювалась грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 , на зауваження громадян припинити хуліганські дії не реагувала, чим порушила громадський порядок,   вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 серпня 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 було закрито та у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП було відмовлено. 
На постанову суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що суд першої інстанції в резолютивній частині постанови не вказав підставу для закриття провадження. Зауважує, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, оскільки вона порушувала громадський порядок та чіплялася до нього безпідставно. Зазначає, що розгляд даної справи повинен був відбутися за обов`язкової участі ОСОБА_1 , однак остання участь в ньому не брала. Просить  постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.  
Від потерпілого ОСОБА_2 надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду за його відсутності.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши                  ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені  частиною першою статті 44,  статтями 51,  146,  160,  172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови, судом першої інстанції дані положення закону не були прийняті до уваги, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за відсутності ОСОБА_1 . 
При цьому судом не вживалося об`єктивних заходів для забезпечення виконання імперативних приписів КУпАП в частині обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема судом не було застосовано процедуру приводу ОСОБА_1 для забезпечення її участі в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення.
За таких підстав оскаржувана постанова підлягає безумовному скасуванню з постановленням нової постанови. 
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як передбачено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи є необхідним елементом суб`єктивної сторони.
Фабулою ст. 173 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства.
Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.
Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян. Дрібне хуліганство необхідно відрізняти від таких схожих дій, як самоправство, приниження гідності, нанесення побоїв, або інших проступків, які мають наслідком адміністративну відповідальність (поява у нетверезому стані у громадських місцях, порушення правил руху і т. ін.).
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого даною нормою, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
До поняття «інші подібні дії» відносяться такі прояви дрібного хуліганства, як: насильницьке вторгнення в громадські місця всупереч забороні певних осіб, покликаних слідкувати за порядком; співання нецензурних пісень, розповідання вульгарних анекдотів групам людей; вигуки, свист під час демонстрації кінофільмів; гвалт, крики з хуліганських мотивів біля вікон громадян у нічний час; публічне справляння природних потреб у невідведених для цього місцях; поява у громадському місці в оголеному вигляді; самовільне без потреби зупинення комунального транспорту; нанесення непристойних малюнків на тротуари, стіни, паркани, двері чи вчинення написів нецензурного змісту; грубе порушення черг, яке супроводжується ображанням громадян та проявом неповаги до них; знищення або пошкодження з хуліганських мотивів якого-небудь майна у незначних розмірах; зривання афіш, плакатів, газет, оголошень зі стендів; умисна (з бешкетництва) швидка їзда на автомобілях та мотоциклах по калюжах поблизу тротуарів, зупинок, інших місць скупчення людей, тощо.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, яке дістало законодавче визначення як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіони (ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 p. № 2899-IV).
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне до цього.
У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 797256 від 25.06.2021 року вбачається, що поліцейським було інкриміновано ОСОБА_1 безпідставне висловлювання грубою нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 .
Розглядаючи доказову базу даної справи про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в її основу покладено заяву ОСОБА_2 (а.с. 7), електронний рапорт (а.с. 6) та відеозапис, наданий ОСОБА_2 (а.с. 13). З аналізу даних доказів кожного окремо та в сукупності вбачається, що вони не можуть підтвердити події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .. Переглядом відеозапису встановлено, що фактично ОСОБА_1 не робила тих дій, які описані у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Пояснення        ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 8-9) свідчать лише про факт складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , однак не підтверджують факт протиправних дій з боку останньої. 
Посилання апеляційної скарги потерпілого щодо порушення громадського порядку з боку ОСОБА_1 , а отже і наявності в її діях складу адміністративного правопорушення є безпідставними, адже докази в справі повинні підтверджувати саме фабулу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення. В даній справі сукупність доказів не підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 інкримінованого порушення, зазначеного в фабулі протоколу, тож інкримінувати інше правопорушення, або змінювати стале не є компетенцією суду апеляційної інстанції. За таких обставин, дані доводи безпідставні.
За таких обставин належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП матеріали справи не містять, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 173, 294 КУпАП, - 

   ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задовольнити частково.
Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 серпня 2021 року відносно ОСОБА_1 - скасувати.
Постановити нову постанову, якою провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Суддя                                                                                                           В.В. Куракова