справа № 761/31911/16-ц
головуючий у суді І інстанції Осаулов А.А.
провадження № 22-ц/824/11251/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України 
 
18 жовтня 2021 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів Суханової Є.М., Сушко Л.П.,
за участі секретаря судового засідання: Сердюк К.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тернового Руслана Богдановича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 року
за заявою Акціонерного товариства «Альфа-банк» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
У березні 2021 року АТ «Альфа-банк» звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду у цивільній справі № 761/31911/16-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме: заміну ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-банк».
Вимоги заяви обґрунтовані тим, що постановою Верховного Суду від 20 січня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 21 травня 2008 року № 10-29/7001 у розмірі 8 365 доларів США 60 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 22 червня 2016 року становить 213 674 грн 26 коп.
10 вересня 2019 року загальними зборами АТ Альфа-Банк та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ Укрсоцбанк, шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».
 
Рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року № 5/2019 затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у цьому акті, з 15 жовтня 2019 року виникає в АТ «Альфа-Банк».
Протоколом позачергових загальних зборів АТ Альфа-Банк від 15 жовтня 2019 року №4/2019 затверджено передавальний акт.
Оскільки до заявника перейшло право вимоги до ОСОБА_1 , виникла необхідність у заміні стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду у цивільній справі № 761/31911/16-ц.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 року заяву АТ «Альфа-Банк» задоволено.
Замінено первісного стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - АТ «Альфа-Банк» у виконавчому провадженні щодо боржника ОСОБА_1 у цивільній справі № 761/31911/16-ц.
Ухвала мотивована тим, що юридична особа АТ «Укрсоцбанк» припинилася у результаті реорганізації шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», право вимоги до боржника ОСОБА_1 відступлено АТ «Альфа-Банк». Заміна сторони виконавчого провадження може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Терновий Р.Б. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 року та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на сплату судового збору у розмірі 454 грн., а також, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, а заява АТ «Альфа-Банк» про заміну стягувача подана з порушенням норм процесуального права з огляду на таке. 
Доводи  заявника, з якими погодився суд першої інстанції, про можливість заміни сторони на будь-якій стадії процесу не узгоджуються зі статтею 442 ЦПК України, частини 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», пунктами 12, 13 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України                            02 квітня 2012 року № 512/5.
Заява АТ «Альфа-Банк» не містить вимоги про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні або у виконавчому листі, а містить вимогу про заміну вибулого стягувача на його правонаступника, що не ідентично заміні сторони у виконавчому провадженні або у виконавчому листі та не передбачено чинним законодавством.
Заява АТ «Альфа-Банк» не може бути задоволена, оскільки виконавче провадження відносно стягнення з ОСОБА_1 заборгованості не відкрито, а виконавчий лист не видавався.
АТ «Альфа-Банк», у визначений ухвалою суду строк, не скористалося процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направило.
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається,  що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 січня                      2017 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту від 21 травня 2008 року у розмірі 37 457,29 доларів США, що станом на 22 червня 2016 року еквівалентно 932 409 грн 34 коп.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2017 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк». 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту від 21 травня 2008 року у загальному розмірі                                 9 881,16 доларів США.
Постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 08 червня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк». 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту від 21 травня 2008 року № 10-29/7001 у розмірі                         9 358 доларів США 66 центів, що станом на 22 червня 2016 року еквівалентно 232 961 грн 38 коп., що складається з: тіла кредиту - 5 440 доларів США                          34 центи, що станом на 22 червня 2016 року еквівалентно 140 864 грн 54 коп., та відсотків - 3 918 доларів США 32 центи, що станом на 22 червня 2016 року еквівалентно 97 549 грн 61 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 20 січня 2021 року постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року змінено, абзац четвертий резолютивної частини постанови викладено у такій редакції:
«Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 10-29/7001 від 21 травня 2008 року у розмірі 8 доларів США 60 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на                   22 червня 2016 року складає 213 674 грн 26 коп., що складається з: тіла кредиту - 5 440 доларів США 34 центи, що в еквіваленті за курсу НБУ станом на                       22 червня 2016 року складає 140 864 грн 54 коп., та проценти - 2 925 доларів США 26 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 22 червня 2016 року складає 72 809 грн 72 коп.». 
Постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року у частині стягнення судового збору за подання позовної заяви змінено, зменшивши суму судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», з 3 294 грн 64 коп. до 3 205 грн 11 коп. 
Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 3 525 грн                      62 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, та 741 грн      69 коп. судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.
Рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року № 5/2019 затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у цьому акті, з 15 жовтня 2019 року виникає у АТ «Альфа-Банк» (а.с. 104 т. 2).
Протоколом позачергових загальних зборів АТ «Альфа-Банк» від 15 жовтня 2019 року № 4/2019 затверджено передавальний акт                                 (а.с.105-109 т. 2).
Згідно з пунктом 1 передавального акта від 15 жовтня 2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». 
Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього передавального акта загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме: з 15 жовтня 2019 року.
Отже, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право вимоги за зазначеним кредитним договором, заборгованість за яким стягнута постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2019 року, яка змінена постановою Верховного Суду від 20 січня 2021 року, у справі № 761/31911/16-ц перейшло до АТ «Альфа-Банк», яким подано заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні.
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
 
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, викладені висновки про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.
Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України, з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України.  У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України. 
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 55 ЦПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.
Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 442 ЦПК України.  
У постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18 викладено правовий висновок про те, що заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Верховий Суд наголошує, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У матеріалах справи відсутні докази видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження.
У зв`язку з цим, до спірних правовідносин щодо процесуального правонаступництва підлягає застосуванню стаття 55 ЦПК України, а не стаття 442 ЦПК України та стаття 15 Закону України «Про виконавче провадження», на які наявні посилання у заяві АТ «Альфа-Банк» та в оскаржуваній ухвалі.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду встановила, що суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку про можливість заміни сторони на будь-якій стадії судового процесу, неправильно зазначив статтю, що підлягає застосуванню.
Разом з тим, колегія апеляційного суду враховує висновки щодо правильного застосування норм права при вирішенні процесуального питання, що викладені в постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі       № 727/9430/13-ц  (провадження № 61-10801св21), яка є подібною з цією  справою за обставинами, складом учасників, їхніми доводами та запереченнями, а саме. 
Суд касаційної інстанції взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, де йдеться про те, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, рішення від 20 лютого 2014 року). 
Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що відмова в задоволенні заяви про заміну стягувача у справі з підстав не зазначення про те, що така заміна повинна бути здійснена у виконавчому листі, а також з підстав того, що заявник в своїй заяві не посилався на статтю 55 ЦПК України, за встановлених судами обставин переходу до заявника права вимоги за кредитним договором, заборгованість за яким стягнута в цій справі, вказує на формальний підхід суду до розгляду заяви та порушення норм процесуального права (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 23 жовтня                   2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що неправильна правова кваліфікація спірних правовідносин судом першої інстанції у цьому випадку не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, висновки якої відповідають принципу обов`язковості судового рішення та тому, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Доводи апеляційної скарги є формальними та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, ухвала суду залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тернового Руслана Богдановича залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня                    2021 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.   
Повний текст судового рішення складений 26 листопада 2021 року.

 

Головуючий                                                                                     Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Є.М. Суханова 
 
                                                                                                           Л.П. Сушко