Ухвала
іменем України 
2 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 712/9102/21
провадження № 51-5583ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро» на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 2 листопада 2021 року.
Встановлені обставини
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2021 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_6 , скасовано арешт, накладений на автомобіль «ВMW» чорного кольору, модель Х5, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 у кримінальному провадженні № 12021250310002219 від 19 серпня 2021 року та повернуто особі, у якої він був вилучений.
Черкаський апеляційний суд ухвалою від 2 листопада 2021 року відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурора і представника потерпілого на вказане рішення слідчого судді, оскільки згідно зі ст. 174 КПК воно не підлягає апеляційному оскарженню.
Суть питання
У касаційній скарзі представник потерпілого зазначає про незаконність рішення слідчого судді і просить переглянути ухвалу апеляційного суду в касаційному порядку з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Мотиви Верховного Суду
За змістом ст. 310 та ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, оскільки вона не входить до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
Що стосується доводів касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, то хоча зазначене рішення і є предметом перегляду суду касаційної інстанції, однак суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження 
з огляду на нижченаведене.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та іншими законами України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Частиною 1 ст. 1 КПК встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.
Відповідно до ст. 24 та ч. 3 ст. 392 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Зокрема, ухвали слідчого судді можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених КПК.
Зазначені норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції, та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено частинами 1 та 2 ст. 309 КПК.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, 
або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку 
ст. 173 КПК.
При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, які постановлено
в порядку ст. 174 КПК, зокрема про скасування арешту майна, кримінальним процесуальним кодексом не передбачено.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції обгрунтовано відмовив представникові потерпілого у відкритті провадження за його апеляційною скаргою, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо  з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, враховуючи, що з касаційної скарги та копій оскаржуваних судових рішень вбачається, що підстави для задоволення скарги відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що захиснику необхідно відмовити 
у відкритті касаційного провадження.
Оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого, Верховний Суд вважає за необхідне згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 цього Кодексу відмовити у відкритті касаційного провадження.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою
представника потерпілого ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро» на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 2 листопада 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                                ОСОБА_3