ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 р.	Справа № 520/6177/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
представник відповідача Моїсеєнко В.В.
представник позивача Мирошник Т.Ю. 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 23.07.21 року по справі № 520/6177/21
          за позовом          Приватного акціонерного товариства "Новий Стиль"  
          до          Харківської митниці                  
          про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Приватне акціонерне товариство "Новий Стиль", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів                      № UA807170/2021/000027/2 від 16.02.2021 р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 року адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Новий Стиль" задоволено.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В  обґрунтування    вимог    апеляційної     скарги   відповідач  посилається   на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що прайс-лист не надавався, документ, що значиться як додаток до зовнішньоекономічного контракту (низької якості, що унеможливлює його дослідження), інформація про позитивні результати державних видів контролю - не надавалася. Митницею письмово 15.02.2021 було повідомлено декларанта у відповідності з вимогами частини 3 статті 53 МК України про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Проте, декларантом було надано лист, у якому наводився перелік документів, що дублюють назви документів, зазначених у графі 44 ЕМД № UA 807170/2021/008169 від 15.02.2020 та повідомлялося про неможливість надання додаткових документів.  Вважає, що коригування митної вартості товарів позивача здійснене у відповідності до ст.ст. 52-64 МК України та Методичних рекомендацій, отже скаржуване рішення про коригування митної вартості є законним та обгрунтованим.  
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Протокольною ухвалою колегії суддів Другого апеляційного адміністратиного суду від 06.12.2021 р. було задоволено клопотання Слобожанської митниці Держмитслужби про заміну сторони в адміністративній справі та замінено первісного відповідача по справі - Слобожанську митницю Держмитслужби на Харківську митницю.
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що  у лютому 2021 року Приватним акціонерним товариством "Новий стиль"  (далі за текстом –  ПАТ "Новий стиль") був ввезений товар - силові пневмоциліндри лінійної дії, багатоцільового призначення, виробник: ANHUI LAITEGAS SPRING CO, країна виробництва: Китай, торговельна марка: ANHUI. Імпорт товару здійснювався на підставі Контракту № 05122019-LANT від 05.12.2019 р. (надалі - контракт), та додатків до нього, інших товаросупровідних документів, документів на перевезення.
Умовами контракту, в якому позивач є покупцем, а продавцем - LAITEGAS SPRING CO, визначено, що продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити наступну продукцію – пневмоциліндри лінійної дії на умовах, викладених у цьому Контракті (п. 1.1. Контракту).
Конкретний вид (асортимент) товару кожної партії поставки узгоджується сторонами в замовленні та визначається в специфікаціях та інвойсах, які додаються до Контракту та складають його невід`ємну частину (п. 1.3. Контракту).
Продавець поставляє Покупцю Товар на наступних умовах: FOB Шанхай, Китай; EXW Шанхай, Китай, (п. 3.1. Контракту)
Ціна товару за окремою партією товару визначається в специфікаціях та інвойсах на окрему партію товару (п. 4.1. Контракту)
Комерційним інвойсом NOWY39/2020 від 28.12.2020 погоджені умови постачання товару з Шанхаю, Додатком № 30/39 від 28.12.2020 р. погоджена умова поставки - FOB Шанхай, умова оплати товару - на протязі 90 календарних днів з моменту поставки товару покупцю.
Товар був ввезений окремою партією. Для митного оформлення позивачем була складена митна декларація (надалі – МД), з визначенням митної вартості товару у відповідності до вимог Митного кодексу України (далі за текстом  - МК ).
На підтвердження митної вартості товару позивачем були подані документи, в тому числі обов`язкові документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України:
- митна декларація № UA 807170/2021/008169 від 15.02.2021;
- контракт № 05122019-LANT від 05.12.2019 р.;
- додаток до контракту № 30/39 від 28.12.2020 р.;
- комерційний Інвойс NOWY39/2020 від 28.12.2020 р. з перекладом;
- сертифікат про походження товару 21С3405ВОС18/00004 від 13.01.2021 р.;
- пакувальний лист NOWY39/2020 від 28.12.2020р.;
- договір на транспортно - експедиторські послуги №170320 від 17.03.2020 р.;
- рахунок фактура на перевезення № 369667 від 09.02.2021р.;
- документ, що підтверджує вартість перевезення та транспортно-експедиційне
обслуговування вантажу (довідка) № б/н від 09.02.2021 р.;
- коносамент МRFB 21010699 від 09.01.2021 р.;
- СМR №39355 від 13.02.2021 р.;
- інформація (довідка) про відсутність взаємозалежності  від 15.02.2021 р.;
- інформація (довідка) про відсутність страхування від 28.12.2020р.;
- копія експортної декларації країни відправлення від № 223120210000053793;
- прайс-лист виробника від 01.09.2020 р.
Під час контролю митної вартості товару за МД № UА 807170/2021/008169 від 15.02.2021 відповідачем наданий запит № 22602 від 15.02.2021, в якому з посиланням на недостовірність та недостатність документів щодо складової митної вартості, позивачу запропоновано надати достовірні відомості, а саме документи за визначеним в запиті переліком. В цьому переліку відповідачем перелічені всі можливі документи, про які згадується в статті 53 МК України.
У відповідь на запит відповідача позивач надав лист № 16.02.2021/3 від 16.02.2021р. з інформацією та поясненнями стосовно запитаної інформації та документів з поставки товару. Позивач повідомив, що ним було надано всі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару, у зв`язку з чим просив надати Рішення про визначення митної вартості за вищезазначеною митною декларацією.
Однак, незважаючи на надані документи та пояснення, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807170/2021/000027/2 від 16.02.2021 р.
Не погоджуючись із діями суб`єкта владних повноважень, та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що  при здійсненні митного оформлення позивачем для підтвердження митної вартості окремої поставки товару та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), було надано усі документи, передбачені чинним законодавством, зокрема, ч. 2 ст. 53 МК України. В свою чергу, відповідачем у жодному документі не зазначено та не надано доказів того, що надані позивачем документи містять розбіжності або ознаки підробки. Відповідач не надав підтверджень того, що декларант у декларації митної вартості зазначив не усі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правовідносини, що виникають з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України.
Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
За приписами частини п`ятої статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Отже, митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.
Частиною другою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з положеннями частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Правилами частин другої та третьої зазначеної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
При цьому, відповідно до частини четвертої статті 57 Митного кодексу України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
В силу положень частини третьої статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Частиною першою статті 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Аналіз наведених норм дає суду підстави для висновку про те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 10 червня 2020 року по справі №1.380.2019.004752, яку відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України колегія суддів враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.
Отже, витребування додаткових документів можливе у разі наявності обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.
Слід зазначити, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як  свідчать матеріали справи на підтвердження митної вартості товару позивачем були подані документи, в тому числі обов`язкові документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України:
- митна декларація № UA 807170/2021/008169 від 15.02.2021;
- контракт № 05122019-LANT від 05.12.2019 р.;
- додаток до контракту № 30/39 від 28.12.2020 р.;
- комерційний Інвойс NOWY39/2020 від 28.12.2020 р. з перекладом;
- сертифікат про походження товару 21С3405ВОС18/00004 від 13.01.2021 р.;
- пакувальний лист NOWY39/2020 від 28.12.2020р.;
- договір на транспортно - експедиторські послуги №170320 від 17.03.2020 р.;
- рахунок фактура на перевезення № 369667 від 09.02.2021р.;
- документ, що підтверджує вартість перевезення та транспортно-експедиційне
обслуговування вантажу (довідка) № б/н від 09.02.2021 р.;
- коносамент МRFB 21010699 від 09.01.2021 р.;
- СМR №39355 від 13.02.2021 р.;
- інформація (довідка) про відсутність взаємозалежності  від 15.02.2021 р.;
- інформація (довідка) про відсутність страхування від 28.12.2020р.;
- копія експортної декларації країни відправлення від № 223120210000053793;
- прайс-лист виробника від 01.09.2020 р.
Під час контролю митної вартості товару за МД № UА 807170/2021/008169 від 15.02.2021 відповідачем наданий запит № 22602 від 15.02.2021, в якому з посиланням на недостовірність та недостатність документів щодо складової митної вартості позивачу запропоновано надати достовірні відомості, а саме документи за визначеним в запиті переліку. В цьому переліку відповідачем перелічені всі можливі документи, про які згадується в статті 53 МК України.
У відповідь на запит відповідача позивач надав лист № 16.02.2021/3 від 16.02.2021р. з інформацією та поясненнями стосовно запитаної інформації та документів з поставки товару. Позивач повідомив, що ним було надано всі документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару, у зв`язку з чим просив надати Рішення про визначення митної вартості за вищезазначеною митною декларацією.
Однак, незважаючи на надані документи та пояснення, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807170/2021/000027/2 від 16.02.2021 р.
З метою уникнення простою транспорту та виробничою необхідністю позивач вимушений був оформити товар за ціною, визначеною митним органом, оформивши 16.02.2021 р. МД № ІМ 807170/2020/008366, за якою випустив товар у вільний обіг під гарантію за ст.55 Митного кодексу України.
Позивач у порядку пункту 2 частини 4 статті 54 МК України звернувся до відповідача із запитом про надання письмової інформації про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана, зокрема, просив надати відповідь, у яких саме документах міститься недостовірність, розбіжності або не містяться відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості. До запиту позивач додав переклад митної декларації Китаю (країни виробника товару) та інвойс на ідентичний товар.
На цей запит № 22.02.2021/2 від 22.02.2021 р. відповідач надав відповідь (лист № 7.14-08-2/7.14-15-03/13/2442) про те, що зазначені у листі від 16.02.2021 № 16.02.2021/2 та відображені у гр. 44 ВМД № UA 807170/2021/008169 документи до митного оформлення не було надано в повному обсязі.
Судом встановлено, що посадовими особами суб`єкта владних повноважень, була оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації № UA 807170/2021/00201. В цій картці наведений перелік документів, які були подані декларантом. Цей перелік, включаючи саму ВМД нараховує 17 позицій, та є тотожнім з переліками, наведеними у гр. 44 ВМД № UA 807170/2021 /008169 та у листі від 16.02.2021 № 16.02.2021 /2.
Отже, позивачем були надані всі документи в повному обсязі. 
Листом № 19/03/2021/3 від 19.03.2021 продублювані документи, визначені відповідачем, як ненадані, також надані документи з відомостями про вартість перевезення, які на дату ВМД були ще відсутні: Звіт експедитора від 16.02.2021 р., Акт надання послуг № 369667 від 16.02.2021 р.,  Акт надання послуг № 370637 від 16.02.2021 р.. платіжне доручення № 3919 від18.03.2021 р.,  наданий також Звіт про оцінку майна № 02/09/2020/03.
В цьому ж листі із посиланням на частину дев`яту ст. 55 Митного кодексу України позивач просив винести письмове рішення щодо визначення заявленої митної вартості за митною декларацією № ІМ 807170/2021/008169 та скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості №UA807170/2021/000027/2 від 16.02.2021 р.
Розглянувши подані позивачем інформацію та документи, відповідач проінформував (лист №7.14-08-2/7.14-15-03/13/3590 від 26.03.2021), що подані документи не спростовують в повній мірі сумнівів щодо дійсності задекларованої митної вартості оцінюваних товарів, не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятих рішень про коригування, до позивача доведено право оскаржити рішення про коригування митної вартості товару, зокрема, у суді.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості Митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.
До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст.60 Митного кодексу України, де, зокрема, вказано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч.2 ст.60); для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч.3 ст.60); ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч.4 ст.60); у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч.5 ст.60).
Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що останнє містить відомості про митне оформлення товарів, яке вже було здійснено у максимально наближений термін за фактами митних оформлень, що наявні в ЄАІС та АСМО Інспектор, проте ані рішення, ані відзив на позовну заяву не містять жодних доводів та доказів про подібність товарів за поданими заявником через декларанта митними деклараціями та товарам за митною декларацією, що  є спірною у даній справі. Таких доказів не надано і до суду. 
Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (затверджені наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012р. за №883/21195; далі за текстом - Правила №598) визначено, що  у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваного у даній справі рішення вбачається, що останнє не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Так, відповідачем вказано лише номери та дати митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість  зазначених  доводів відповідача.
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 р. по справі №815/1670/17.
Отже, відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.
Суд також зазначає, що положеннями ст. 264 Митного кодексу України  визначено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.
Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених      статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.
У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Відтак, слід дійти висновку, що видане відповідачем рішення у формі коригування митної вартості товару та рішення у формі картки відмови у митному оформленні товарів співвідносяться як безумовна причина та імперативний наслідок.
Частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідачем у спірному в даній справі рішенні не було вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.
При цьому, суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 по справі № 809/278/17.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 30.10.2018 по справі № 826/25605/15 ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Вищевикладені обставини свідчать про не підтвердження відповідачем під час розгляду справи правомірності рішення про коригування митної вартості товарів №UА 807170/2021/000027/2 від 16.02.2021 р., у зв`язку з чим останнє підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Відповідно до вимог   ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78   цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням встановлених фактів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції  про наявність підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "НОВИЙ СТИЛЬ".
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 року по справі                                             № 520/6177/21 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 по справі                          № 520/6177/21  залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	Я.М. Макаренко    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  13.12.2021 року