Ухвала 
 
07 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 760/28053/13-ц
провадження № 61-19246св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя, поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, та за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_4 , на постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до  ОСОБА_2 із позовом про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя, поділ спільного майна подружжя.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року позов задоволено частково.
В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя визнано за ОСОБА_1 : право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 ,право власності на квартиру АДРЕСА_3 .
В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя визнано за ОСОБА_2 : право власності на квартиру АДРЕСА_4 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_5 ,  право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1001 га кадастровий номер 8000000000:72:368:0058 по АДРЕСА_6 .
В іншій частині поданого позову, відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року скасовано.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя, поділ спільного майна подружжя задоволено частково.
В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на: приватний будинок, загальною площею 202,3 кв.м, з урахуванням земельних поліпшень в цілому, за адресою: АДРЕСА_7 ; двокімнатну квартиру АДРЕСА_8 ; однокімнатну квартиру АДРЕСА_9 , площею 49,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_9 ; 1/3 частину двокімнатної квартири площею, 23,53 кв.м за адресою: АДРЕСА_10 .
В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на: приватний будинок, загальною площею 404,8 кв.м, з урахуванням вартості земельних поліпшень в цілому, за адресою: АДРЕСА_6 ; земельну ділянку, площею 0,1001 га за адресою: АДРЕСА_6 .
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
У грудні 2020 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_3 , у якій просить рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
У грудні 2020 ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_4 , у якій просить змінити мотивувальну частину постанови Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року шляхом доповнення її наведеними у касаційній скарзі обґрунтуваннями щодо визнання на підставі статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 0,045га за кадастровим номером 8000000000:72:172:0003, яка знаходиться за адерсою: АДРЕСА_7 , змінити резолютивну частину постанови Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року шляхом доповнення її текстом (рішенням) наступного змісту: «В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_11 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку загальною площею 0,045га за кадастровим номером 8000000000:72:172:0003, яка знаходиться за адерсою: АДРЕСА_7 », в іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року залишити без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 30 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 760/28053/13-ц. за касаційною скаргою  ОСОБА_5 , яка підписана представником ОСОБА_3 , витребувано справу з суду першої інстанції, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення дії рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року відмовлено.
В ухвалі Верховного Суду від 30 грудня 2020 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16, від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц та у постановах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16, від 19 червня 2013 року в справі № 6-55ц13, від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України).
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2021 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 
Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від  29 березня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, відкрито касаційне провадження у справі № 760/28053/13-ц..
В ухвалі Верховного Суду від  29 березня 2021 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17; від 23 вересня 2020 року у справі № 369/10454/16-ц; від 18 березня 2020 року у справі № 569/10421/17; від 26 лютого 2020 року у справі № 2-4/2012; від 27 січня 2020 року у справі № 150/718/18; від 25 лютого 2019 року у справі № 199/2099/17; від 21 березня 2018 року у справі № 686/9580/16-ц та у постановах Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16; від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16; від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15).
У лютому 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_4 , у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_2 в частині передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції залишити без задоволення, змінити мотивувальну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року. 
У липні 2021 року матеріали цивільної справи № 760/28053/13 надійшли до Верховного Суду. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
Керуючись статтями 34, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя, призначити до судового розгляду Верховного Суду ускладі колегії суддівДругої судової палати Касаційного цивільного суду у кількості п`яти суддів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному вебпорталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                             І. О. Дундар
                                                                      Н. О. Антоненко
                                                                      М. М. Русинчук