ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7129/21 Справа № 192/173/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кітов О. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11 листопада 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків 
за апеляційною скаргою кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство»
на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2021 року КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» звернулось до суду з позовом про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання до відповідача ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: Згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2014 року був задоволений позов КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та збитків від інфляції та стягнуто з відповідача заборгованість по кредиту в сумі 35500,00 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 18151,15 грн., а всього 53651,15 грн. та 536,51 грн. судових витрат. Згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27.10.2015 року був задоволений позов КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з відповідача 251 970,58 грн. заборгованості по відсоткам та 2519,70 грн. судового збору. В зв`язку з тим, що відповідач до цього часу не виконав зобов`язання по поверненню грошових коштів позивачеві були спричинені збитки внаслідок росту інфляції, які за період з 2015 року по 2021 рік складають 175020,39 грн., три відсотки річних за даний період склали 47845,08 грн. А всього 222865 грн. 47 коп., які позивач і просить стягнути з відповідача, що й стало підставою звернення до суду.

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог за позовом КС “Всеукраїнське народне кредитне товариство” до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання, а саме: про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС “Всеукраїнське народне кредитне товариство” збитків за прострочку грошового зобов`язання в розмірі 222865 грн. 47 коп. - відмовлено в повному обсязі (а.с.57-61).

Не погодившись із рішенням суду, КС “Всеукраїнське народне кредитне товариство” звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове ,яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також вирішити питання судових витрат (а.с.74-75). 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2014 року був задоволений позов КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та збитків від інфляції та стягнуто з відповідача заборгованість по кредиту в сумі 35500,00 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 18151,15 грн., а всього 53651,15 грн. та 536,51 грн. судових витрат.
Згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27.10.2015 року був задоволений позов КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з відповідача 251970,58 грн. заборгованості по відсоткам та 2519,70 грн. судового збору.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що до позовної заяви позивачем не додано Ліцензії на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство». Такими чином позивачем не доведено його право на стягнення з відповідача спричинених збитків. Оскільки після спливу дії Ліцензії на здійснення діяльності з надання фінансових послуг, позивач втрачає право на здійснення такого виду діяльності, а відтак не має право на отримання відсотків та інших нарахувань, як плату за надання фінансової послуги. 

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Крім того, у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилось та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Отже, кредитор має право на отримання сум, передбачених у статті 625 ЦК України, за увесь час прострочення. При цьому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає в кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення й обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Такий правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), який є обов`язковим для застосування судом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).
Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2015 році зобов`язання відповідача сплатити борг не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Тому, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
Судом апеляційної інстанції установлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, рішення суду перебували на примусовому виконанні.
З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. перебуває зведене виконавче провадження 629442778 до складу якого входять ВП №62938248 з примусового виконання виконавчого листа 192/1340/15-ц від 25.11.2015 виданого Солонянським районним судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь КС “Всеукраїнське народне кредитне товариство” у розмірі 254490, 28 грн. ВП №62937976 примусового виконання виконавчого листа 192/2552/14 від 25.11.2015 виданого Солонянським районним судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь КС “Всеукраїнське народне кредитне товариство” у розмірі 54187, 66 грн. При проведені виконавчих дій за виконавчими провадження стягнення не проводилось (а.с.16).
Таким чином, визначаючи розмір заборгованості, на яку підлягають нарахуванню інфляційні втрати та 3 % річних, колегія суддів враховує, що при примусовому виконанні вищезазначених судових рішень коштів в рахунок погашення заборгованості не було стягнуто, рішення в добровільному порядку боржником не були виконані, у зв`язку з чим при визначенні сум, передбачених статтею 625 ЦК України, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів враховує розмір заборгованості, який визначений до стягнення рішеннями Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2014 року та від 27.10.2015 року, а саме — 308677,94 грн.
Визначаючи період, за який підлягають стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та 3 % річних, колегія суддів враховує, що рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року набрало законної сили 24 листопада 2015 року (а.с.6-8), з даним позовом до суду позивач звернувся 30 січня 2021 року згідно поштового штемпелю (а.с.17). Проте враховуючи межі позовних вимог, колегія суддів визначає, що періодом, за який підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних слід визначити саме з 24 листопада 2015 року по 01 січня 2021 року.
Колегія суддів вважає помилковим визначення позивачем в позовній заяві початком періоду, за який підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних з 01 листопада 2015 року, оскільки початок періоду слід визначати з моменту набрання законної сили рішення суду (27 жовтня 2015 року), яке боржник не виконав та за невиконання якого кредитор має право на отримання сум, передбачених у статті 625 ЦК України.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних втрат за період з 24 листопада 2015 року по 01 січня 2021 року у розміні: 167 446,48 грн. (інфляційне збільшення) + 47 291,16 грн. (3 % річних штрафні санкціі) = 214737,64 грн., з наступного розрахунку:
Інфляційні витрати:
ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )
ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,......
ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
Останній період
IIc(100,70:100)x(100,90:100)x(99,60:100)x(101,00:100)x(103,50:100)x(100,10:100)x(99,80:100)x(99,90:100)x(99,70:100)x(101,80:100)x(102,80:100)x(101,80:100)x(100,90:100)x(101,10:100)x(101,00:100)x(101,80:100)x(100,90:100)x(101,30:100)x(101,60:100)x(100,20:100)x(99,90:100)x(102,00:100)x(101,20:100)x(100,90:100)x(101,00:100)x(101,50:100)x(100,90:100)x(101,10:100)x(100,80:100)x(100,00:100)x(100,00:100)x(99,30:100)x(100,00:100)x(101,90:100)x(101,70:100)x(101,40:100)x(100,80:100)x(101,00:100)x(100,50:100)x(100,90:100)x(101,00: 100)x(100,70:100)x(99,50:100)x(99,40:100)x(99,70:100)x(100,70:100)x(100,70:100)x(100,10:100)x(99,80:100)x(100,20:100)x(99,70:100)x(100,80:100)x(100,80:100)x(100,30:100)x(100,20:100)x(99,40:100)x(99,80:100)x(100,50:100)x(101,00:100)x(101,30:100)x(100,90:100)=1.54246327
Інфляційне збільшення:
308678,00 x 1.54246327 - 308678,00 =167446,48 грн

3% річних
Розрахунок здійснюється за формулою:
Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де
С - сума заборгованості,
Д - кількість днів прострочення.
Період прострочення грошового зобов`язання:	Кількість днів у періоді	Сума	
з 24/11/2015 до 31/12/2015 308 678,00 x 3 % x 38 : 365 : 100	38	964,09 грн.	
з 01/01/2016 до 31/12/2016 308 678,00 x 3 % x 366 : 366 : 100	366	9 260,34 грн.	
з 01/01/2017 до 31/12/2019 308 678,00 x 3 % x 1095 : 365 : 100	1095	27 781,02 грн.	
з 01/01/2020 до 31/12/2020 308 678,00 x 3 % x 366 : 366 : 100	366	9 260,34 грн.	
з 01/01/2021 до 01/01/2021 308 678,00 x 3 % x 1 : 365 : 100	1	25,37 грн.	

Всього штрафних санкцій: 47291,16 грн.
Загальна заборгованість:
Період прострочення грошового зобов`язання 1866 днів.
167446,48 (інфляційне збільшення) + 47291,16 (3% річних)= 214737,64 грн.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, рішення суду 1 інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з ОСОБА_1 на користь КС “Всеукраїнське народне кредитне товариство” інфляційні втрати за період з 24 листопада 2015 року по 01 січня 2021 року в розмірі 167446,48 грн., 3 % річних за період з 24 листопада 2015 року по 01 січня 2021 року в розмірі 47291,16 грн., а всього – 214737,64 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох процентів річних слід відмовити.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплачених останнім за подачу позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 8357,48 грн.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки “Всеукраїнське народне кредитне товариство” – задовольнити частково.

Заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року – скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Кредитної спілки “Всеукраїнське народне кредитне товариство” до ОСОБА_1 про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов`язання – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки “Всеукраїнське народне кредитне товариство” інфляційні втрати за період з 24 листопада 2015 року по 01 січня 2021 року в розмірі 167446,48 грн., 3 % річних за період з 24 листопада 2015 року по 01 січня 2021 року в розмірі 47291,16 грн., а всього – 214737,64 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки “Всеукраїнське народне кредитне товариство” судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 8357,48 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: