Постанова 
Іменем  України
 
23 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 295/11871/19
 
провадження № 61-14283 св 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В.,                     Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ; 
відповідач – Житомирський військовий інститут ім. С. П. Корольова;
третя особа – квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 травня 2020 року у складі судді Перекупка І. Г. та постанову Житомирського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.                 Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова, третя особа – квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира, про скасування наказу та поновлення на квартирному обліку.
Позовна заява мотивована тим, що з 01 серпня 1990 року по 25 жовтня 2018 року він проходив військову службу у Збройних Силах України. В період служби був поставлений на квартирний облік складом сім`ї чотири особи. 25 жовтня 2010 року згідно наказу Міністра оборони України № 1134 його було звільнено у запас за пунктом «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту. 25 грудня 2010 року наказом начальника Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова № 262 його виключено із списків особового складу військового інституту. 
Зазначав, що його календарна вислуга у Збройних Силах України на момент звільнення становила 20 років 2 місяці, постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України він не забезпечувався. 
Відповідно до витягу з протоколу № 9 засідання житлової комісії Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 18 червня 2019 року на підставі частини дев`ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року зі змінами та на виконання наказу начальника Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 10 червня 2019 року № 476 «Про проведення інвентаризації облікових справ осіб, які перебувають на квартирному обліку», витягу із наказу начальника Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 25 грудня 2010 року № 262, його виключено із списків квартирного обліку (загальна черга) складом сім`ї чотири особи. 19 червня 2019 року начальником Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова прийнято наказ № 490, відповідно до якого його виключено із списків квартирного облік (загальна черга) складом сім`ї чотири особи. 
Вказане рішення житлової комісії Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова та наказ начальника Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова в частині виключення його із списків квартирного обліку вважав протиправним і таким, що порушує його права щодо забезпечення постійним житловим приміщенням, оскільки держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями і, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним рішення житлової комісії Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 18 червня 2019 року, оформлене протоколом № 9 засідання житлової комісії Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова про виключення його із списку квартирного обліку (загальна черга) складом сім`ї чотири особи; скасувати пункт 13 наказу начальника Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 19 червня 2019 року № 490 про виключення його із списків квартирного обліку (загальна черга) складом сім`ї чотири особи; зобов`язати житлову комісію Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова поновити його на квартирному обліку.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 травня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Визнано недійсним рішення житлової комісії Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 18 червня 2019 року, оформлене протоколом № 9 засідання житлової комісії Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 18 червня 2019 року про виключення із списків квартирного обліку (загальна черга) майора запасу ОСОБА_1 складом сім`ї чотири особи. 
Скасовано пункт 13 наказу начальника Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 19 червня 2019 року № 490 про виключення із списків квартирного обліку (загальна черга) майора запасу ОСОБА_1 складом сім`ї чотири особи. 
Зобов`язано житлову комісію Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова поновити майора запасу ОСОБА_1 на квартирному обліку при Житомирському військовому інституті ім. С. П. Корольова. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні підстави для зняття позивача з квартирного обліку, зважаючи на положення статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як такого, що на момент звільнення мав вислугу на військовій службі більше 20 років, був зарахований на квартирний облік.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року апеляційну скаргу Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова залишено без задоволення. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 травня 2020 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що ОСОБА_1 з 15 червня 2005 року був зарахований в загальну чергу на квартирний облік для отримання житла зі складом сім`ї чотири особи; звільнений із військової служби у запас за пунктом «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; має вислугу років у Збройних Силах України понад 20 років; підстави, визначені законом, для зняття його з квартирного обліку, відсутні.

 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У вересні 2020 року Житомирський військовий інститут ім. С. П. Корольова подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 травня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначав неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15, що не відповідає вимогам пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказував на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 07 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 295/11871/19 із Богунського районного суду м. Житомира.
 
У січні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», то відсутні підстави для його перебування на квартирному обліку при Житомирському військовому інституті ім. С. П. Корольова.
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов. 

 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Судами встановлено, що згідно витягу із послужного списку убачається, що  ОСОБА_1 з 01 серпня 1990 року по 25 жовтня 2018 року проходив військову службу у Збройних Силах України.
 
З 15 червня 2005 року позивач перебував на обліку у загальній черзі для отримання житла, що підтверджується витягом з протоколу № 9 засідання житлової комісії Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова  від 18 червня 2019 року.
 
Наказом Міністра оборони України від 25 жовтня 2010 року № 1134 ОСОБА_1 було звільнено у запас за пунктом «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту.
 
На день звільнення позивача з військової служби його календарна вислуга у Збройних Силах України перевищувала 20 років.
 
Наказом начальника Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 25 грудня 2010 року № 262 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військового інституту.
 
Зі змісту вищезазначеного наказу також убачається, що постійним або  службовим житлом ОСОБА_1 не забезпечувався.
 
Відповідно до витягу з протоколу № 9 засідання житлової комісії Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 18 червня 2019 року на підставі вимог частини дев`ятої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року зі змінами та на виконання наказу начальника Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 10 червня 2019 року № 476 «Про проведення інвентаризації облікових справ осіб, які перебувають на квартирному обліку», витягу із наказу начальника Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 25 грудня 2010 року № 262, виключено із списків квартирного обліку (загальна черга) майора запасу ОСОБА_1 складом сім`ї чотири особи.
 
Наказом начальника Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова від 19 червня 2019 року № 490 виключено із списків квартирного облік (загальна черга) майора запасу ОСОБА_1 складом сім`ї чотири особи. 
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
 
Згідно зі статтями 34, 37 ЖК УРСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.
 
Статтею 43 ЖК УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
 
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
 
Згідно з абзацом 1 частини першої статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайм (найм) жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
 
Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
 
Так, згідно чинного на момент взяття позивача на квартирний облік Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 (далі – Положення № 20), військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті, а саме: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік (пункт 13).
 
На виконання приписів статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінет Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі – Порядок).
 
Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців – осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі – військові частини) після звільнення (далі – військовослужбовці) та членів їх сімей (пункт 1 Порядку).
 
Згідно з пунктом 3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
 
Відповідно до пункту 24 Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік – підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
 
Пунктом 29 Порядку передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
 
Порядок передбачає також і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (пункт 30 Порядку).
 
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі, і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.
 
Аналогічні правові позиції викладені постановах Верховного Суду: від 17 березня 2020 року у справі № 487/5835/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 638/5769/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 683/2197/18 та від 19 травня 2020 року у справі № 683/2198/18.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Вирішуючи спір, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_1 , з 15 червня 2005 року був зарахований в загальну чергу на квартирний облік для отримання житла зі складом сім`ї чотири особи; звільнений із військової служби у запас за пунктом «а» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; має вислугу років у Збройних Силах України понад 20 років, тому підстави, визначені законом для зняття з квартирного обліку, не настали.
 
Посилання у касаційній скарзі на неврахування судами висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15, є безпідставними, оскільки висновки судів не суперечать висновкам, викладеним у зазначеній постанові.
 
Так, у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15 (провадження № 14-169цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність зняття позивача як колишнього військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки він мав вислугу на військовій службі менше 20 років, тоді як у справі, яка переглядається, календарна вислуга позивача у Збройних Силах України становила більше 20 років, що підтверджуєтьсянаказом Міністра оборони України від 25 жовтня 2010 року № 1134 про звільнення ОСОБА_1  у запас.
 
Таким чином, висновки судів узгоджуються з правовою позицією щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України), і підстав для відступлення від яких колегія суддів не вбачає.
 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій – без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують. 
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Житомирського військового інституту ім. С. П. Корольова залишити без задоволення.
 
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 травня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           О. М. Осіян
 
О. В. Білоконь 
 
Н. Ю. Сакара