КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №757/18261/20-ц                                                                     головуючий у суді І інстанції Белоконна І.В.
провадження №22-ц/824/12951/2021                                                головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
05 жовтня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Рубан С.М., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2020 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та просив стягнути на свою користь з відповідача 26876,62 грн. в якості відшкодування завданих матеріальних збитків, 16500,00 грн. в якості відшкодування витрат за оплату автотоварознавчих досліджень та участі експерта в судовому засіданні, 20000,00 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди, а також судові витрати.
У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12.05.2017 року на перехресті пр. Степана Бандери та пр. Оболонського у м. Києві відбулася ДТП за участю автотранспортних засобів під керуванням позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , в якій з вини останнього було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 . У результаті своїх винних протиправних дій відповідач пошкодив майно позивача на суму 26 876,62 грн..
Крім того позивач вважає, що відшкодуванню на його користь підлягають також витрати на оплату проведених експертних досліджень на суму 16500,00 грн., які той вимушений був здійснювати, як доводи своєї невинуватості.
Також на думку позивача, протиправними діями відповідача було заподіяно йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням автомобіля та оцінює у розмірі 20 000,00 грн..
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 
року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», 
про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення,  яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що як з`ясувалося вже після постановлення оскаржуваного судового рішення цивільна відповідальність відповідача застрахована не у ПрАТ «Страхова група «ТАС», а у ПрАТ «СК «УСГ», та яка опинилася незалученою до участі у справі. Зазначає, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08.02.2018р. та постановою Київського апеляційного суду від 23.07.2019р. встановлено невинуватість позивача в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася за участю сторін 12.05.2017р.. Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції суд першої інстанції надав невірну оцінку доказам у справі, в тому числі висновку судового експерта Рафалюка Б.І. № 591 від 25.04.2019р., який поруч з іншим, на думку суду першої інстанції нібито не містить відомостей про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а відтак не встановлює винуватість у ДТП 12.05.2017р. ні позивача, ні відповідача. Вважає, що відсутність складу адміністративного правопорушення за ст.124 КУПАП в діях позивача 12.05.2017р. доводить, що позивачем не порушено жодної з норм Правил дорожнього руху, а і не тільки тих, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Учасники справи відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не подали.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що вина ОСОБА_2 у ДТП не є доведеною належними та допустимими доказами, його цивільно-майнова відповідальність застрахована, враховуючи, що позовних вимог до страховика позивачем не заявлено, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року № 756/7260/17 на перехресті пр. Степана Бандери та пр. Оболонського у м. Києві 12.05.2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автотранспортних засобів «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .. Внаслідок ДТП наведені автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року № 756/7260/17 справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях порушень вимог п. 2.3б, 16.3, 16.4 ПДР України. Вина іншого учасника ДТП ОСОБА_2 цією постановою не встановлена.
Постановою Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року постанову Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року № 756/7260/17 залишено без змін.
На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано Висновок експерта «ЦСД ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС» № 591 від 25.04.2019р. за результатами проведення комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної судової експертизи за копіями адміністративних матеріалів № 756/7260/17, відповідно до якого у діях водія автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 і 12.3, які з технічної точки зору перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з даною пригодою. Невідповідності вимогам п. 16.11 і 12.3 Правил дорожнього руху України водій автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 допустив своїми односторонніми діями, на які не впливали інші учасники дорожнього руху, в тому числі і водій автомобіля «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ..
Експерт «ЦСД ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС» також дійшов висновку, що оскільки водій автомобіля «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , коли виникла небезпека для руху, зупинив керований ним автомобіль і зіткнення автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , з автомобілем «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , відбулось, коли останній перебував в нерухомому стані, то у діях водія автомобіля «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору перебували у причинно-наслідковому зв`язку з даною пригодою.
Встановлено, що висновок експерта «ЦСД ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС» № 591 від 25.04.2019р. був покладений в основу  судового рішення - Постанови Київського апеляційного суду від 23.07.2019року, якою постанову Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року № 756/7260/17 залишено без змін.
Згідно висновку «ЦСД ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС» № 3/20 від 26.02.2020 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку автомобіля «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження в ДТП 12.05.2017 станом на дату проведення дослідження становить 26 876,62 грн..
На підставу своїх заперечень відповідачем надано висновок експертного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , що складений судовим експертом ТОВ «Українська експертна компанія» № 25 від 11.03.2021, відповідно до якого в заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинен був діяти згідно вимог п. 16.3 та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинен був керуватися вимогами пункту 10.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , вбачати невідповідності вимогам п. 16.3, та вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, не має підстав технічного характеру. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.1 ПДР України.
Встановлено, що відповідач під час розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, надав висновок щодо наявності  правопорушення в діях позивача та наявності вини, однак ці докази були спростовані відеозаписом з місця ДТП, про що зазначено у постанові  Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи та дав не вірну оцінку доказам, у зв`язку з чим прийшов до помилкових висновків про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, оскільки його вина підтверджена висновком експерта «ЦСД ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС» № 591 від 25.04.2019р., який був покладений в основу Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року, якою підтверджені висновки суду першої інстанції про відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КпАП України та відсутність вини позивача у ДТП.
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги висновок складений судовим експертом ТОВ «Українська експертна компанія» № 25 від 11.03.2021р., наданий відповідачем, оскільки останній доводив свою позицію щодо наявності вини позивача у ДТП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та його доводи були спростовані відеозаписом, що встановлено у постанові  Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року.
Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , була забезпечена за полісом № АІ9646335 в ПрАТ «СК «УСГ». Зазначене також підтверджується витягом з централізованої бази МТСБУ.
Встановлено, що відповідачем не надано жодного належного доказу про те, що він повідомляв страхову компанію про настання страхового випадку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме,  шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до п. 1. ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове  відшкодування  впродовж одного  року,  якщо  шкода  заподіяна  майну потерпілого,  і трьох років,  якщо шкода заподіяна здоров`ю  або  життю  потерпілого,з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Суд першої інстанції при розгляді справи прийшов до помилкових висновків щодо належного відповідача у справі, а саме страхової компанії, та не звернув уваги на положення  ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якій визначено, що  потерпілий має право протягом одного року звернутись до страхової компанії за страховою виплатою з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Отже, враховуючи те, що ДТП відбулось у 2017році, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення була залишена в силі Київським апеляційним судом у 2019 році, потерпілий - позивач з об`єктивних причин втратив право на пред`явлення вимог до страхової компанії, разом з цим він не втратив право протягом трьох років звернутись за відшкодуванням шкоди до винної особи. 
За таких обставин суд, апеляційної інстанції вважає що позивач звернувся до належного відповідача - винної особи у ДТП.  
Позивачем було витрачено на проведення експертних досліджень 16500,00 гривень, що підтверджується (а.с. 80а).
Апеляційний суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування завданих матеріальних збитків у розмірі 26876,62грн. та відшкодування  витрат за оплату експертних досліджень у сумі 16500,00 грн. підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Позивач у своїй позовні заяві зазначив, що протиправними діями відповідача, йому було завдано також немайнову шкоду, яка полягала у душевних стражданнях.  
Апеляційний суд виходити із засад розумності, виваженості та справедливості , а також враховуючи характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) визначає моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Отже, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що право майнове позивача  було порушено відповідачем.
Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав керуватись положеннями ст.ст. 23,1188 ЦК України, ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити зміну розподілу судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір розмірі 1681,60 гривень (за подання позовної заяви) та 1261,20 гривень (за подання апеляційної скарги на рішення суду), що у сукупному розмірі складає 2942,80 гривень.
Предметом позову ОСОБА_1 є стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка у загальному розмірі складає 63376,62 гривень.
Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача 48376,62 гривень.
За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 2246,29 гривні (48376,62* 2942,80 /63376,62).
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.  
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце знаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце знаходження: АДРЕСА_2 ; паспортні дані: НОМЕР_4 ) матеріальну школу у розмірі 26876,62 грн. та витрати зі сплати експертних досліджень у розмірі 16500,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце знаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце знаходження: АДРЕСА_2 ; паспортні дані: НОМЕР_4 ) моральну школу у розмірі 5000,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце знаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце знаходження: АДРЕСА_2 ; паспортні дані: НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 2246,29 гривні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено «06» жовтня 2021 року.
 
Головуючий суддя	Л.П. Сушко      	
Судді	С.М. Рубан       Д.Р. Гаращенко