ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" вересня 2021 р.                                                Справа №914/2556/20
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий-суддя                                                                    Желік М.Б. 
судді                                                                                            Галушко Н.А.
                                                                                                    Орищин Г.В.
за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк “Львів” б/н від 22.07.2021 (вх.№01-05/2554/21 від 27.07.2021) 
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.02.2021 (суддя Гоменюк З.П.) 
у справі №914/2556/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Галицьке перехрестя”, м.Львів
до відповідача Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку “Львів”, м.Львів
про стягнення 233238,54 грн.

за участю представників: 
від апелянта: Вертас М.М. – представник
від позивача: не з`явився

Учаснику  процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. 
 Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

                                               ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2021 у справі №914/2556/20 призначено судову експертизу у справі, проведення експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, на час проведення судової експертизи провадження у справі зупинено, матеріали справи направлено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Львівської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021 справу передано колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії – Орищин  Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.08.2021 після усунення недоліків апеляційної скарги, скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 15.02.2021 у справі №914/2556/20, відкрито апеляційне провадження, встановлено позивачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 06.09.2021 та призначено розгляд справи на 08.09.2021.
02.09.2021 на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу №11 від 01.09.2021 та клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 розгляд справи відкладено на 29.09.2021.
24.09.2021 на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі представника за наявними документами.
В судовому засіданні 29.09.2021 представник апелянта надала суду пояснення щодо доводів та вимог апеляційної скарги, звернула увагу на те, що у відзиві позивач зазначив про відсутність можливості оплатити призначену судом експертизу, просила оскаржену ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими, а відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати, з огляду на наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Галицьке перехрестя” звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку “Львів” про стягнення 233238,54 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено договір банківського рахунку та договір про банківське обслуговування з використанням програмного комплексу “Клієнт-Інтернет-Банк” до договору банківського рахунку, а 14.11.2019 та 15.11.2019 відбулося несанкціоноване, на переконання позивача, списання коштів з його поточного рахунку на загальну суму 224912,25 грн згідно з платіжними дорученнями, які позивач не формував, та на підставі договору, який позивач не укладав. 15.11.2019 позивач подав заяву до банку з проханням повернення списаних коштів на поточний рахунок ТзОВ “Галицьке перехрестя”, однак, відповідач через 10 місяців з моменту звернення повідомив, що банк вжив заходів, спрямованих на повернення несанкціоновано списаних коштів з поточного рахунку товариства, і ці заходи не призвели до бажаного результату. Окрім цього, 15.11.2019 позивач звернувся з заявою про вчинення дій, що містять ознаки злочину, до Личаківського управління поліції у м.Львові, яке зареєструвало кримінальне провадження, потерпілим у якому визнано ТзОВ “Галицьке перехрестя”. 
У зв`язку з невиконанням банком зобов`язань перед позивачем як володільцем банківського рахунку та неправомірним списанням коштів з його рахунку, позивач просив суд стягнути з відповідача 224912,25 грн коштів, 2444,68 грн інфляційних втрат та 5881,61 грн 3% річних.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.11.2020.
Заперечуючи проти позову, відповідач, вказував, що платіжні доручення, на підставі яких відбулися перекази коштів, були сформовані та оформлені в системі “Клієнт-Інтернет-Банк” у порядку та відповідно до умов договору і вимог законодавства, з використанням паролів позивача для входу в систему, з відображенням усіх необхідних реквізитів електронного розрахункового документа та накладенням електронного цифрового підпису і за обставин, коли позивач для доступу до системи ввів правильне значення засобу ідентифікації, код операції та всі параметри, які запитуються системою, підтвердив це розпорядження накладенням електронного цифрового підпису, у відповідача не було жодних правових підстав для невиконання платіжних доручень позивача, тому банк належним чином виконав їх згідно із зазначеними у цих платіжних дорученнях реквізитами.
Протокольною ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.01.2021 підготовче засідання у справі відкладено на 15.02.2021.
В судовому засіданні 15.02.2021 суд першої інстанції з власної ініціативи  постановив призначити судову експертизу у справі, на вирішення якої поставити питання, що стосуються встановлення осіб, фактично уповноважених на здійснення операцій в системі від імені клієнта, реквізитів електронних документів та належності електронно-цифрових підписів. Водночас суд вирішив віднести питання про визначення виду (підвиду) судової експертизи на розсуд експертної установи як таке, що саме по собі потребує спеціальних знань.
Зокрема, для вирішення експерту поставлено наступні питання:
– які особи станом на 14.11.2019 та 15.11.2019 були уповноваженими особами Товариства з обмеженою відповідальністю “Галицьке перехрестя” на здійснення операцій в системі дистанційного обслуговування “Клієнт-Інтернет-Банк ІFOBS”, за допомогою якої здійснювався віддалений доступ до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю “Галицьке перехрестя” № НОМЕР_1 в ПАТ АКБ “Львів”?
– на підставі яких електронних документів виконувались операції по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю “Галицьке перехрестя” № НОМЕР_1 в ПАТ АКБ “Львів” 14.11.2019 та 15.11.2019?
– електронно-цифровий підпис яких осіб містили електронні документи, на підставі яких виконувались операції по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю “Галицьке перехрестя” № НОМЕР_1 в ПАТ АКБ “Львів” 14.11.2019 та 15.112019?
– чи електронні документи, на підставі яких виконувались операції по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю “Галицьке перехрестя” № НОМЕР_1 в ПАТ АКБ “Львів” 14.11.2019 та 15.112019, було оформлено з накладенням чинного та коректного електронного цифрового підпису Товариства з обмеженою відповідальністю “Галицьке перехрестя” та чи такий підпис належав уповноваженим особам клієнта? 
Експертизу доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, оплату за проведення судової експертизи покладено на позивача – Товариство з обмеженою відповідальністю “Галицьке перехрестя”.
Окрім того, оскарженою ухвалою постановлено на час проведення судової експертизи провадження у справі зупинити, матеріали справи направити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права.
Так, скаржник зазначає, що всупереч положенням частини третьої статті 99 ГПК України, місцевий господарський суд самостійно визначив експертну установу, якій доручив проведення експертизи, без зазначення мотивів та обставин справи, які спонукали суд до самостійного визначення експертної установи без з`ясування думки сторін з цього приводу. Апелянт вказує, що не зміг взяти участь в судовому засіданні 15.02.2021, оскільки ухвалою від 12.02.2021 відповідачу було відмовлено у задоволенні клопотання про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.
Також, на переконання апелянта, висновок суду про те, що відповідь розробника і адміністратора системи «Клієнт-Інтернет-Банк» не може бути розцінена як висновок судової експертизи та не є таким доказом в розумінні процесуального законодавства, не узгоджується з нормами ст.ст.73, 74, 86, 104 ГПК України, які визначають, що доказами є будь-які дані, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, і жоден з доказів, в тому числі висновок експерта, не має для суду заздалегідь встановленої сили.
Апелянт вважає, що всупереч вимогам ч.5 ст.236 ГПК України суд зробив безпідставний висновок про те, що з додатку до договору від 18.01.2017 випливає, що підписувачами клієнта на час проведення спірних операцій були інші особи, а Онишкевич О.Ч. не належала до числа осіб, яких сторони визначили уповноваженими діяти в системі від імені клієнта, при цьому будь-які інші додатки до договору про банківське обслуговування з використанням програмного комплексу «Клієнт-Інтернет-Банк» щодо погодження підписувачів клієнта в матеріалах справи відсутні та сторонами не укладались. Скаржник вказує, що судом не досліджувалось питання щодо погодження/непогодження сторонами «підписувачів» клієнта після укладення додатку до договору від 18.01.2017, сторонами не надавались пояснення чи докази щодо таких обставин. В той же час фактичні обставини свідчать, що 20.02.2020 клієнт звертався до банку із заявою про внесення змін до прав доступу, відповідно до якої Онишкевич О.Ч. є користувачем клієнта, та особою, якій надається право першого підпису електронно-розрахункових документів.
До апеляційної скарги додано копію заяви ТзОВ «Галицьке перехрестя» до АТ «АКБ «Львів» про внесення змін до доступу клієнту та його користувачам до системи «Клієнт-Інтернет-Банк» від 20.02.2020.
Щодо визначених судом на розгляд експерта питань, апелянт зазначає, що такі не потребують спеціальних знань у сфері комп`ютерної техніки та програмних продуктів, зокрема, щодо першого питання - відповідну інформацію може і повинен надати суду позивач у відповідних поясненнях з наданням доказів, друге питання висвітлене у письмових поясненнях сторін, що наявні в матеріалах справи, відповідь на третє та четверте питання вичерпно висвітлено у листі ТзОВ «СІЕС ЕМПАУЕР» за №12 від 12.11.2020, яке є розробником і адміністратором системи «Клієнт-Інтернет-Банк IFOBS» і є спеціалізованим підприємством у сфері програмних продуктів.  
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що оскарженою ухвалою призначено експертизу у справі за ініціативою суду, однак, оплату за експертизу повністю покладено на позивача. Відповідно до рахунку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №21-27771 від 01.07.2021, оплата комплексної телекомунікаційної та комп`ютерної судової експертизи становить 49  938,51 грн. 
У зв`язку із скрутним матеріальним становищем, яке на думку позивача, виникло після несанкціонованого списання коштів з банківського рахунку позивача з вини банку, що спричинило великі матеріальні збитки, в товариства відсутня можливість оплатити вартість експертизи у такому розмірі. 
Однак, позивач зазначає, що твердження скаржника про те, що директором підприємства Онишкевич О.Ч. в період 14-15.11.2019 було створено, підписано та надіслано в банк платіжні документи, на підставі яких несанкціоновано списано кошти, не відповідають дійсності та було повністю спростовано позивачем наданням Господарському суду Львівської області відповідного доказу, а саме наказу про призначення Онишкевич О.Ч. на посаду директора з 13.02.2020. 
Відтак, у відзиві позивач просив розглянути справу без участі представника позивача, за наявними матеріалами.
До відзиву додано копію рахунку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №21-27771 від 01.07.2021 на оплату комплексної телекомунікаційної та комп`ютерної судової експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2021 на суму 49  938,51 грн.
Враховуючи положення ч.3 ст.269 ГПК України, колегія суддів апеляційної інстанції не бере до уваги доказів, доданих до апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, оскільки такі не були предметом дослідження під час постановлення оскарженої ухвали судом першої інстанції.
Згідно з частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (частина друга  статті 98 ГПК України).
Зі змістом статей 73, 99 ГПК України  висновок експерта складається за результатами проведення судової експертизи та є одним із видів доказів у справі; експертиза призначається судом за його власною ініціативою або за клопотанням учасника справи у випадку, коли суд вважає, що має дійсну потребу у спеціальних знаннях для встановлення певних фактичних даних, що входять до предмета доказування.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. 
Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. 
Наведений правовий висновок є усталеним в судовій практиці Верховного Суду (постанови від 12.05.2021 у справі №922/1791/20, від 14.01.2021 у справі №905/1055/19, від 25.05.2021 у справі №912/1735/19 та ін.).
В оскарженій ухвалі суд першої інстанції зазначив, що виходячи з повноважень, наданих суду ГПК України, та принципу диспозитивності дослідження обставин справи, оцінка доказів повинна ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному розгляді доказів у судовому процесі, з врахуванням сукупності всіх обставин. Отже, якщо суд доходить висновку, що для того, щоб надати оцінку певним обставинам справи йому не вистачає певних знань, суд вправі призначити судову експертизу, поставивши перед експертом конкретні запитання, незалежно від волевиявлення сторін.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким тлумаченням принципу диспозитивності, адже дослідження обставин справи відбувається з урахуванням вимог статті 86 ГПК України щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, надання оцінки кожному доказу окремо, а також зібраним доказам в цілому, мотивування відхилення чи врахування кожного доказу. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Натомість принцип диспозитивності, визначений у ст.14 ГПК України, передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Водночас судочинство в господарських судах здійснюється на засадах  змагальності сторін.
Відповідно до ч.3, ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до частин 3-5 ст.99 ГПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
З аналізу наведених правових норм випливає, що учасники справи мають право висловити свою правову позицію щодо визначення експерта чи експертної установи, запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта тощо. 
Відтак, дискреційне право суду призначити судову експертизу за власною ініціативою має реалізовуватись з урахуванням дійсної необхідності її призначення та в будь-якому випадку із з`ясуванням правової позиції сторін щодо експерта чи експертної установи та формулювання питань, поставлених на розгляд експерта.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта про постановлення ухвали про призначення судової експертизи без з`ясування правової позиції відповідача, що не брав участі в судовому засіданні у зв`язку з відсутністю в суду технічної можливості провести судове засідання в режимі відеоконференції. 
Також слід взяти до уваги повідомлення позивача щодо відсутності можливості оплатити вартість призначеної судом експертизи.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження обставин, що стали підставою заявлення позовних вимог, позивач надав суду наступні докази: договір про поточний рахунок №№40.00.000038 від 06.06.2008, договір про поточний рахунок №№40.00.000038 від 12.04.2012, додатковий договір з додатками №1, №3-5 від 18.01.2017 до договору банківському рахунку №№40.00.000038 від 06.06.2008;  виписки по рахунку за 14.11.2019 та 15.11.2019; платіжні доручення, на підставі яких списано кошти; заяву про несанкціоноване списання коштів та їх повернення від 15.11.2019 №31, подану позивачем до відділення банку; лист АТ АКБ «Львів» на адресу позивача від 10.09.2020 №617/1/09, лист АТ АКБ «Львів» на адресу адвокатського об`єднання «Ромблекс» від 11.09.2020 №623/1-15, адвокатський запит, скерований на ім`я Голови правління банку Абраамяна А.Г. від 03.09.2020, ордер про надання правової допомоги адвокатом АО «Ромблекс» Чабан В.С.; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; накази про призначення та про звільнення з посади директора ТзОВ «Галицьке перехрестя» Рибака Б.Я., постанову Личаківського відділу поліції у Львівській області про визнання юридичної особи потерпілим від 01.09.2020; наказ про призначення директора ТзОВ «Галицьке перехрестя» Онишкевич О.Ч.;  лист  Личаківського відділу ГУ Національної поліції у Львівській області від 16.11.2020 №10467/3920 на адвокатський запит щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні з доданими копіями кримінального провадження; виписку АТ АКБ «Львів» по особових рахунках позивача з 14.11.2019 по 18.11.2019.
Окрім того, 23.11.2020 позивач звернувся до суду з клопотанням розглядати справу за наявними у ній доказами.
Відповідач, на підтвердження заперечень щодо позовних вимог, надав суду наступні докази: договір №LB/IFOBS від 03.01.2017, укладений між АТ АКБ «Львів» та ТзОВ «СІЕС ТЕК» на поставу програмної продукції з додатками; договір №LB/IFOBS-20-1 від 02.01.2020, укладений між АТ АКБ «Львів» та ТзОВ «СІЕС ЕМПАУЕР» про надання консультаційних послуг у сфері інформатизації; запит до ТзОВ «СІЕС ЕМПАУЕР»  щодо платежів №201 від 14.11.2019 на суму 195  162,25 грн., №202 від 14.11.2020 на суму 9500,00 грн., №203 від 15.11.2019 на суму 20250,00 грн. з доказами надсилання; лист ТзОВ «СІЕС ЕМПАУЕР» №12 від 12.11.2020 у відповідь на запит банку.
На переконання колегії суддів апеляційної інстанції наявних в матеріалах справи доказів є достатньо для встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для вирішення спору по суті.
Слід також зазначити, що суперечливість тверджень сторін не є тотожною суперечливості наданих ними доказів.
Так, відповідач стверджує, що платіжні документи було сформовано, підписано та направлено банку підписувачем клієнта Онишкевич О.Ч., натомість позивач стверджує, що Онишкевич О.Ч. в період несанкціонованого списання коштів взагалі не належала до числа осіб, яких сторони визначили уповноваженими діяти в системі від імені клієнта.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що для з`ясування правомірності виконання банком платіжних доручень від 14.11.2019 та від 15.11.2019 потрібно дослідити, серед іншого, те, чи відповідали дані документи вимогам законодавства та чи дійсно такі подавались позивачем як клієнтом банку. 
Проте, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що у цьому випадку встановлення відповідних обставин без спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, не є унеможливленим.
Так, питання про те, які особи станом на 14.11.2019 та 15.11.2019 були уповноваженими особами Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицьке перехрестя» на здійснення операцій в системі дистанційного обслуговування «Клієнт-Інтернет-Банк ІFOBS», за допомогою якої здійснювався віддалений доступ до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицьке перехрестя» № НОМЕР_1 в ПАТ АКБ «Львів», є питанням, що стосується договірних правовідносин сторін.
Питання про те, на підставі яких електронних документів виконувались операції по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицьке перехрестя» № НОМЕР_1 в ПАТ АКБ «Львів» 14.11.2019 та 15.11.2019 стосується обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, пояснення сторін, викладені в письмових заявах по суті спору, та надані сторонами докази щодо цієї обставини не є взаємосуперечливими. 
Щодо третього та четвертого питань (про те, електронно-цифровий підпис яких осіб містили електронні документи, на підставі яких виконувались операції по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицьке перехрестя» № НОМЕР_1 в ПАТ АКБ «Львів» 14.11.2019  та 15.112019, а також про те, чи електронні документи, на підставі яких виконувались операції по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицьке перехрестя» № НОМЕР_1 в ПАТ АКБ «Львів» 14.11.2019 та 15.11.2019, було оформлено з накладенням чинного та коректного електронного цифрового підпису Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицьке перехрестя» та чи такий підпис належав уповноваженим особам клієнта) слід зазначити, що сторони надали суду докази на підтвердження та спростування зазначених обставин.
Таким чином, відсутня дійсна необхідність у призначенні судової експертизи, а встановлення обставин спору, із врахуванням принципів змагальності та диспозитивності господарського судочинства, в цьому випадку не потребує застосування спеціальних знань у сфері іншій, ніж право.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;
Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги слід    задоволити, а оскаржувану ухвалу слід скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Частиною 14  статті 129 ГПК України  визначено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки у даному випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не проводиться та повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами  ст. 129 ГПК України.
Водночас, апеляційний суд роз`яснює апелянту право звернутись до суду з клопотанням про повернення суми зайво сплаченого судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», оскільки за подання апеляційної скарги на ухвалу суду до сплати підлягає судовий збір в розмірі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п.2.7.ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), що становить 2270,00 грн., разом з цим, відповідно до меморіального ордеру №770202 від 22.07.2021 за подання апеляційної скарги було сплачено 2379,00 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 280, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк “Львів” б/н від 22.07.2021 (вх.№01-05/2554/21 від 27.07.2021) -  задоволити.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.02.2021 у справі №914/2556/20 –  скасувати.
3. Направити справу до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду.

Постанова  суду  апеляційної  інстанції  набирає  законної  сили  з  дня  її  прийняття  та  не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 11.10.2021.

       Головуючий суддя                                                            Желік М.Б. 
                
                                 суддя                                                            Орищин Г.В.

                                            суддя                                                             Галушко Н.А.