ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМУКРАЇНИ
«23» листопада 2021 року
м. Харків
справа № 644/5958/21
провадження № 22ц/818/1969/4439/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Хорошевського О.М. 
суддів – Котелевець А.В., Яцини В.Б.
за участю секретаря – Пасічник Н.В.
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 
відповідач -  ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника відповідача  ОСОБА_2 - адвоката Панасенка Павла Петровича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року та ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 року , постановлені суддею Саркісян О.А., 

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісного майна подружжя,
в с т а н о в и в:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просила в порядку розподілу сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частини вантажного сідлового тягача Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 11929, червоного кольору, 2003 року випуску в сумі 127680,20 грн. та грошову компенсацію вартості Ѕ частини напівпричіпу рефрижератора SCHMITZ SKO 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2000 року випуску в сумі 70729,20 грн., а також стягнути судовий збір в сумі 1984,69 грн. та витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 3768 грн., зобов`язати УДКСУ в Індустріальному районі м. Харкова повернути платнику їй надміру сплачений 09.08.2018 року судовий збір в сумі 1011,30 грн.
Позовна заява мотивована тим, що вона знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2007 року розірваний. За час перебування у шлюбі за спільні кошти було придбано транспортні засоби, які було зареєстровано на ім`я відповідача., а саме: вантажного сідлового тягача Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 11929, червоного кольору, 2003 року випуску та грошову компенсацію вартості Ѕ частини напівпричіпу рефрижератора SCHMITZ SKO 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2000 року випуску. Зазначила, що згоди про порядок поділу майна між ними не досягнуто. Відповідач зареєстрований як ФОП та здійснює підприємницьку діяльність з 23.04.2018 року. Основним видом діяльності є діяльність за КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт. Оскільки, у користуванні відповідача перебувають вказані автомобілі, позивач вважає, що має право на отримання грошової компенсації половини вартості зазначених транспортних засобів.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено. В порядку розподілу сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на вантажний сідловий тягач Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 11929, червоного кольору, 2003 року випуску, вартістю 255360 грн. 40 к. та напівпричіп рефрижератор SCHMITZ SKO 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2000 року випуску, вартістю 141578 грн.41 к. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості Ѕ частини вантажного сідлового тягача Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 11929, червоного кольору, 2003 року випуску в сумі 127680 грн. 20 к. та грошову компенсацію вартості Ѕ частини напівпричіпу рефрижератора SCHMITZ SKO 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2000 року випуску в сумі 70729 грн. 20 к. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1984 грн.69 к. та витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 3768 грн. Зобов`язано УДКСУ в Індустріальному районі м. Харкова повернути платнику ОСОБА_1 надміру сплачений 09.08.2018 року судовий збір в сумі 1011 грн.30 к.
Не погоджуючись з рішенням суду представником відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, в порядку поділу майна подружжя визнати за кожним по Ѕ частині на вантажного сідлового тягача Renault Magnum та напівпричіп. Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 витрати на проведення судової-товарознавчої експертизи в рівних частках.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, неповно з`ясував обставини у справі, не врахував факт, що відповідач заперечує щодо виплати компенсації. Вважає, що вказаний автомобіль та напівпричіп повинні буди поділені в рівних частках по Ѕ за кожним. Оскільки річ є неподільною, а відповідач проти виплати компенсації суд неправомірно задовольнив позовну заяву. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_2 – ОСОБА_5 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що автомобіль перебуває у постійному користування відповідача, оскільки автомобіль та напівпричіп є неподільними речами, і сторони не дійшли домовленості про поділ, однак один із подружжя погоджується на компенсацію суд може присудити в порядку ст. 70 СК України.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року цивільну справу було повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення у справі.
Також на зазначену ухвалу представник відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати та постановити нове рішення про визнання майна спільною сумісною власністю. Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом не вирішено питання щодо визнання майна спільною сумісною власністю.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що автомобіль з напівпричепом є неподільним майном, фактично перебуває в володінні та користуванні відповідача, який наразі тільки одноособово користується цими транспортними засобами та використовує їх для своєї діяльності, і одночасно, враховуючи той факт, що позивачка в судовому засіданні висловила свою згоду на отримання грошової компенсації за транспортні засоби, не дивлячись на те, що відповідач вніс коштів на депозитний рахунок суду, то суд вважає доцільним провести розподіл сумісного майна подружжя - вантажного сідлового тягача Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 11929, червоного кольору, 2003 року випуску в сумі 127680,20 грн. та напівпричіпу рефрижератора SCHMITZSKO24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2000 року випуску, виділивши їх в натурі відповідачу, а на користь позивачки стягнути грошову компенсацію вартості Ѕ частини вантажного сідлового тягача Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 11929, червоного кольору, 2003 року випуску в сумі 127680 грн. 20 к. та грошову компенсацію вартості Ѕ частини напівпричіпу рефрижератора SCHMITZ SKO 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2000 року випуску в сумі 70729 грн.20 коп.
Судова колегія погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.11.2001 року.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 02.11.2001 року Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1463 був розірваний. Рішення набрало законної сили 23.01.2018 року. 

Як встановлено у судовому засіданні сторонами за час перебування у шлюбі 17.07.2010 року за спільні кошти було придбано транспортні засоби, а саме: вантажний сідловий тягач Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 11929, червоного кольору, 2003 року випуску та напівпричіп рефрижератора SCHMITZ SKO 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2000 року випуску.

Сторони не заперечували, що вказане вище майно є спільною сумісною власністю.

На виконання ухвали суду від 25.03.2019 року Регіональний сервісний центр МВСУ в Донецькій області надали інформацію, згідно якої вбачається, що зазначені транспортні засоби зареєстровані за ОСОБА_2 ( а.с.67-69)

Транспортні засоби, а саме: вантажний сідловий тягач Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 11929, червоного кольору, 2003 року випуску та напівпричіп рефрижератора SCHMITZ SKO 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2000 року випуску визнаються судом сумісно нажитим майном подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З висновку експерта за результатами судово-автотоварознавчої експертизи №19783 від 31.03.2020 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на момент огляду 25.11.2019 року становить 255360,40 грн. Ринкова вартість напівпричіпа SCHMITZ SKO 24, реєстраційний номер НОМЕР_4 станом на момент огляду 25.11.2019 року становить 141578,41 грн.( а.с.101-111). При проведенні вказаної експертизи був проведений технічний огляд транспортних засобів за участю та в присутності власника об`єктів дослідження ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 адвоката Лейба О.В.

Звертаючись до суду із позовом про поділ майна подружжя в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, ОСОБА_1 просила визнати транспортні засоби: вантажно сідловий тягач Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 11929, червоного кольору, 2003 року та напівпричіп рефрижератор SCHMITZ SKO 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2000 року спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках; стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частини вантажного сідлового тягача Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 11929, червоного кольору, 2003 року випуску в сумі 127680,20 грн. та грошову компенсацію вартості Ѕ частини напівпричіпу рефрижератора SCHMITZ SKO 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2000 року випуску в сумі 70729,20 грн., а також стягнути судовий збір в сумі 1984,69 грн. та витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 3768 грн., зобов`язати УДКСУ в Індустріальному районі м. Харкова повернути платнику їй надміру сплачений 09.08.2018 року судовий збір в сумі 1011,30 грн.
Відповідно до вимог частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
За положеннями частин 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини 1статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Згідно з абзацом першим пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 зазначеної постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК( 2947-14 ), частина 3статті 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3статті 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту) незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачному будівельному, гаражному будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Матеріали справи свідчать про те, що у відповідача в користуванні перебуває вантажний сідловий тягач Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 11929, червоного кольору, 2003 року випуску та напівпричіп рефрижератора SCHMITZ SKO 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2000 року випуску. Позивачка не використовує вказане майно та не заперечує про отримання компенсації.
Оцінка вартості майна сторонами не оскаржувалась.
Стосовно доводів представника відповідача про визнання за кожним з подружжя права власності на Ѕ частину спірного автомобіля та напівпричепа судом не може бути прийнятий до уваги з тих підстав, що автомобіль з напівпричепом є неподільною річчю. Крім того, вказана позиція сторони відповідача не є ефективним способом вирішення цього спору по суті, так як він фактично не буде вирішений судова колегія зазначає наступне.
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі (частина 1 статті 71 СК України), а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки (частини 4, 5 ст.71 .СК України)
Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. 
У разі недосягнення згоди між подружжям може бути застосовані правила ст. 365 ЦК України, за наявності для цього відповідних підстав суд може присудити одному з подружжя річ у натурі, а іншому грошову компенсацію з підстав, передбачених цією статтею.
Стаття 367 ЦК України передбачає, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Враховуючи, що у разі поділу майна подружжя право спільної часткової власності припиняється, а суд першої інстанції не визначився з статусом майна після його поділу це питання підлягає вирішенню судом
Докази та обставини, на які посилається представник відповідача в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки судом апеляційної інстанції по суті не змінюється рішення в частині поділу майна подружжя судова колегія не вбачає підстав для перерозподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст.3,10,12,13,89,351,367,368,374,376,382,384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 – залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 травня 2021 року залишити без змін.
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року – задовольнити частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2020 року змінити, доповнивши резолютивну частину наступним абзацом «Припинити право спільної сумісної власністі подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вантажний сідловий тягач Renault Magnum 480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 11929, червоного кольору, 2003 року випуску та напівпричіп рефрижератор SCHMITZ SKO 24, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2000 року випуску.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.
Головуючий                                                                О.М. Хорошевський 

Судді                                                                        А.В. Котелевець                                                        

В.Б. Яцина
Повний текст постанови складено 24 листопада 2021 року.