Ухвала
 
25 листопада 2021 року
місто Київ
 
справа № 761/2739/20
провадження № 61-16613ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В., вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом Громадського об`єднання товариства індивідуальних забудовників «Десенка» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
Громадське об`єднання товариства індивідуальних забудовників «Десенка» (далі - ГО ТІЗ «Десенка») у січні 2020 року звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з  ОСОБА_1 заборгованість зі сплати внесків у розмірі 102 500, 00 грн.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року позов залишено без задоволення.
Суд першої інстанції встановив, що відповідно до статуру позивача ГО ТІЗ «Десенка» є громадською організацією, яка об`єднує осіб на добровільних засадах на основі єдності їх інтересів для спільної реалізації своїх прав на індивідуальне житлове будівництво. Відповідач є членом ГО ТІЗ «Десенка» з 04 липня 2007 року та власником земельної ділянки у межах земельної ділянки товариства між с. Троєщина та річкою Десенка у Деснянському районі м. Києва, площею 0, 1000 га, яка розташована на АДРЕСА_1 . Рішеннями загальних зборів позивача встановлювалися членські внески за кожен календарний рік.
Суд першої інстанції зробив висновок, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки заборгованість стосується разових платежів, щодо яких судом не встановлено факт переривання позовної давності, при цьому, у межах загальної позовної давності заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2021 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ГО ТІЗ «Десенка» заборгованість у розмірі 102 500, 00 грн. Здійснено розподіл судових витрат.
Суд апеляційної інстанції не погодився із висновком суду першої інстанції щодо пропуску позивачем позовної давності, оскільки 11 січня 2018 року відповідачем сплачено членські внески у розмірі 40 000, 00 грн, платіжний документ про здійсненні такої оплати не містить відомостей про період сплати таких внесків, тому дії відповідача свідчать про переривання позовної давності відповідно до статті 264 ЦК України та наявність підстав для задоволення позову.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 09 жовтня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня 2021 року, залишити без змін рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання.
Від заявника у жовтні 2021 року засобами поштового зв`язку подано докази на підтвердження сплати судового збору у визначеному Судом розмірі.
Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2021 року ОСОБА_1 подовжено строк для усунення недоліків у касаційній скарзі.
Від заявника у листопаді 2021 року засобами поштового зв`язку надійшла виправлена касаційна скарга, у якій наведено обґрунтування підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, а також наведено винятки, за наявності яких Верховний Суд може відкрити касаційне провадження у малозначній справі. 
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:
- оскаржуване судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права;
- суд апеляційної інстанції ухвалив рішення без застосування правих висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16, у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 766/5115/16-ц щодо застосування правил статті 264 ЦК України про переривання перебігу позовної давності;
- відсутній висновок Верховного суду щодо застосування правил позовної давності у правовідносинах між добровільними об`єднаннями індивідуальних житлових забудовників та їх членів.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявником зазначені ті підстави, які згадані у пунктах 1, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження у справі за вимогами майнового характеру з ціною позову у розмірі 102 500, 00 грн, Верховний Суд врахував доводи та підстави касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, наведені заявником винятки касаційного оскарження судового рішення, передбачені підпунктам «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Зокрема, на переконання заявника скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо підвідомчості спорів за позовом добровільного об`єднання індивідуальних забудовників про сплату членських внесків, оскільки члени кооперативу є носіями корпоративних прав; необхідність перевірки правильності застосування судом положень, зокрема статті 264 ЦК України щодо переривання позовної давності.
Оскільки вимоги ухвал Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
ІV ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
До виправленої касаційної скарги додано клопотання, у якому заявник просить зупинити виконання постанови Київського апеляційного суду від 10 вересня 2021 року.
Клопотання обґрунтовувалося тим, що відповідачем розпочато примусове виконання оскаржуваного рішення про що свідчить повідомлення та дії виконавця, яким вчинено виконавчі дії з блокування банківських карткових рахунків відповідача, що може призвести до негативних наслідків для заявника.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
За наведених обставин, зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет позову, обґрунтованість ризиків настання негативних наслідків для заявника, у разі продовження примусового виконання оскаржуваного рішення,Верховний Суд зробив висновок про необхідність зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 10 вересня 2021 року до закінчення касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу № 761/2739/20 за позовом Громадського об`єднання товариства індивідуальних забудовників «Десенка» до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Зупинити виконання постанови Київського апеляційного суду від 10 вересня 2021 року до закінчення касаційного провадження у справі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            І. Ю. Гулейков

                                                                                                            В. В. Яремко