ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року	Львів	Справа № 300/1924/20 пров. № А/857/18342/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
         за участю секретаря судового засідання  	Шинкар Т. І. Смолинця А.В.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року про зміну способу виконання рішення (винесену у м. Івано-Франківськ суддею Кафарським В.В.) у справі № 300/1924/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, третя особа, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення, суд-

ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
13.08.2021 на адресу суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про зміну способу і порядку виконання рішення суду, яка обґрунтована тим, що станом на 05.08.2021 ОСОБА_1 не виплачено недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги, що відповідно до перерахунку Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради становить 6   800,00 грн., а тому просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі №300/1924/20 в частині «Зобов`язати Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, 29, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 36733431) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )   недоплачену суму щорічної грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум» на «Стягнути з Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, 29, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 36733431) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6   800,00 гривень».
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою заяву про зміну способу виконання рішення задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги  вказує, що вказана ухвала не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги  вказує, що ОСОБА_1 не виплачено недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги, що відповідно до перерахунку Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради становить 6  800,00 грн. через те, що боржником визнана неможливість виконання судового рішення від 21.09.2020 року у зв`язку із відсутністю коштів. Вважає, що  зміна способу виконання рішення із зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену суму щорічної грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій на безпосереднє стягнення конкретної суми допомоги, визнаної боржником та вказаної у перерахунку у розмірі 6800 грн, жодним чином не змінює рішення по суті та не виправляє його, а навпаки забезпечує відновлення порушеного права позивача, як учаснику бойових дій на гарантовану державою допомогу.
Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку та на електронну пошту, зазначену даними учасниками справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання сторони не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення  слухання справи не направляли. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично заявник просить змінити не спосіб виконання рішення суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів у визначеній сумі 6800 грн, яка не була предметом розгляду адміністративним судом під час прийняття рішення у справі. Крім того, суд вказав на відсутність доказів ускладнення чи неможливості виконання рішення суду.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, в якому просив: визнати протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі меншому, ніж перебачено частиною п`ятою  статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;  
зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням від 21 вересня 2020 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.
Визнав протиправними дії Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі, меншому ніж передбачено частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Зобов`язав Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.
01.03.2021 на адресу суду першої інстанції від відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшла заява №03-1.24/487 від 18.02.2021 про зміну способу виконання рішення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021  відмовлено у задоволенні вказаної заяви відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 
У зв`язку з тим, що позивачу не виплачено недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги, що відповідно до перерахунку Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради становить 6800,00 грн., позивач звернувся із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Згідно зі  ст.129-1 Конституції України  суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ч.2  ст.14 КАС України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно зі  ст.370 КАС України  судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до  Закону України «Про виконавче провадження».
Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені  статтею 378 КАС України.
Відповідно до ч.1  ст.378 КАС України  за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з ч.3  ст.378 КАС України  підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Пунктом 10 ч.3  ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»  виконавцю надано право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.
Відповідно до ч. 3  ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження»  за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому  Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення або зміна способу або порядку виконання судового рішення може мати місце виключно за умови існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
При цьому, підставою для встановлення способу або порядку виконання судового рішення, є обґрунтовані обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим адміністративним судом способом.
Обґрунтованими є виключні обставини, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.
При цьому, під встановленням або зміною способу чи порядку виконання судового рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.
Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача.
Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 12 квітня 2018 року (справа № 759/1928/13-а).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом вище, у провадженні суду першої інстанції перебувала адміністративна справа №300/1924/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, третя особа, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі меншому, ніж перебачено частиною п`ятою  статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням від 21 вересня 2020 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю. Визнав протиправними дії Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі, меншому ніж передбачено частиною 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобов`язав Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щорічної грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.
02 грудня 2020 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 300/1924/20.
Так, в обґрунтування заяви про зміну способу виконання судового рішення позивач вказує на те, що станом на момент подання цієї заяви рішення суду боржником, Департаментом соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, не виконано через відсутність коштів. А тому просить змінити спосіб виконання рішення на спосіб: стягнути з Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради недоплачену суму щорічної грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до частини 5 статті 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум, а саме: стягнення у сумі 6800 грн.
Враховуючи усе наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактично позивач просить змінити не спосіб виконання рішення суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів у визначеній сумі 6800 грн, яка не була предметом розгляду адміністративним судом під час прийняття рішення у справі.
При цьому, як правильно зазначено судом першої інстанції, заявником не надано доказів вчинення достатніх дій, спрямованих на виконання судового рішення та доказів, що вчинені дії не призвели до виконання судового рішення.
Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що обставини, викладені в заяві про зміну способу виконання судового рішення у справі № 300/1924/20, не доводять доцільність і необхідність такої зміни, а тому вказана заява не підлягає задоволенню.
Отож, приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  - 
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2021 року про зміну способу виконання рішення у справі № 300/1924/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 11 листопада 2021 року.