ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9005/21 Справа № 199/7148/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.,

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування до нього наслідків недійсності,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ТОВ «ФК «Гелексі», ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності.
       Позов мотивований тим, що з кінця 2019 року та протягом 2020 року ОСОБА_1 почали надходити дзвінки від відповідачів стосовно повернення коштів на підставі кредитного договору №66843 від 03 квітня 2019 року. Зокрема, вимагали повернення коштів за невідомі йому борги, які виникли на підставі невідомого договору, вчиненого (укладеного) через електрону систему Інтернет.
       У червні 2020 року позивачу стало відомо, що невідомою особою, з яким начебто у нього однакові персональні дані, а саме, прізвище - ОСОБА_2 , ім`я - ОСОБА_3 , по-батькові - ОСОБА_4 , дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що були використані для отримання кредиту готівкою у ТОВ «ФК» ГЕЛЕКСІ». В подальшому, на підставі Договору доручення №231017 від 23 жовтня 2019 ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» було відступлене право вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Про це свідчить, отримані на підставі адвокатського запиту, відповіді і документи з вищевказаних фінансових компаній, а також копії документів з матеріалів кримінальної справи. Також надано «Анкета за договором №66843» від 03 квітня 2019 та «Договір позики № 66843 від 03 квітня 2019», що свідчить про підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредиту на суму 3 000,00 грн, а також Договір доручення № 231017 від 23 жовтня 2017 року з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів».
       Ознайомившись з вказаними документами, позивач зазначав, що при оформлені кредиту надавався паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 23 травня 1996 року, який він ніколи не отримував. Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, в якій номер коду збігається з його, а саме НОМЕР_1 на відміну від його довідки з РНОКПП, яку видано 14 січня 2019 року, різниця датою видачі, а саме – 29 серпня 2001 року. Крім того, серед наданих документів наявна фотокартка невідомої позивачу особи, яка тримає в руках паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23 травня 1996, що перебуває у розпорядженні відповідачів.
       Позивач, з метою встановлення розповсюдження та використання персональних даних сторонніми особами, звернувся до відповідних компетентних органів, а саме Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, з відповідей яких вбачається, що ОСОБА_1 отримав 14 січня 2019 свій РНОКПП. Крім того, вказані листи засвідчують, що РНОКПП НОМЕР_1 , присвоєний саме йому. Також вказано, що стосовно особи з паспортом серії НОМЕР_3 в реєстрі містяться дані щодо прізвища, імені, по-батькові, дати народження, місця проживання та РНОКПП, які повністю відмінні від позивача.
       З відповіді, наданої Управлінням з питань громадянства, паспортизації, реєстрації, та еміграції Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області вбачається, що паспорт серії НОМЕР_3 належав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який значиться, як померла особа. Інші відомості у довідці не відображені. Під час оформлення кредиту невідомими йому особами, були зазначені засоби зв`язку та місце роботи, які позивачу не відомі та він ніколи не працював у ТЕХНООПТОРГ-ТРЕЙД.
       19 грудня 2018 року позивачем до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області подано заяву про вчинення аналогічних злочинів з використанням його персональних даних. На підставі ухвали слідчого судді від 28 грудня 2018 відкрито кримінальне провадження та внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019040630000050. Крім того, порушено ще два кримінальні провадження №12020045630000122 від 20 серпня 2020 року та № 12020045630000009 від 07 липня 2020 року, стосовно особи яка сфотографована на фотокартці. Таким чином, позивач вважав себе жертвою шахрайський дій з боку не відомих осіб.
       Враховуючи зазначене, позивач просив суд визнати недійсним договір позики № 66843 від 03 квітня 2019 року, укладений між ним та ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та застосувати до нього наслідки недійсності;
       визнати недійсним договір доручення № 231017 від 23 жовтня 2017 року між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», який укладено на підставі кредитного договору №66843 від 03 квітня 2019 року в частині відступлення права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 66843 від 03 квітня 2019 між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 та застосувати до нього наслідки недійсності (т.1 а.с. 1-6).
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування до нього наслідків недійсності — задоволено частково.
       Визнано недійсним договір позики № 66843 від 03 квітня 2019 року, укладений між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 .
       У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (т.1, а.с.232 — 235).
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи (т.2, а.с. 1-10).
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Гелексі» задоволено. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року року в частині визнання недійсним договору позики №66843 від 03 квітня 2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 , скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2020 року залишено без змін.
       Постановою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
       Скасовуючи постанову Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Колегія суддів Верховного Суду виходила з того, що суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку про можливість розгляду цієї справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (т.3, а.с. 167-176).
       Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням постанови Верховного Суду від 18 серпня 2021 року року, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що з кінця 2019 року та протягом 2020 року позивачу почали надходити дзвінки від відповідачів стосовно повернення коштів на підставі кредитного договору №66843 від 03 квітня 2019 року, укладеного в мережі Інтернет з ТОВ «ФК «Гелексі».
       В подальшому, на підставі договору доручення №231017 від 23 жовтня 2019 року ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» було відступлене право вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів».
       На адвокатський запит було надано копії документів, які надала особа при оформленні кредиту, зокрема копії паспорту, серії АЕ, номер НОМЕР_4 , довідки РНОКПП.
       Також надано «Анкета за договором №66843» від 03 квітня 2019 року та «Договір позики №66843 від 03 квітня 2019 року», що свідчить про підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредиту на суму 3 000 грн., а також договір доручення №231017 від 23 жовтня 2017 року з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів».        
       При оформлені кредиту надавався паспорт громадянина України, серії НОМЕР_2 , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23 травня 1996 року, який позивач ОСОБА_1 не отримував. Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, в якій номер коду збігається з номером позивача, РНОКПП НОМЕР_1 , однак відмінність від довідки з РНОКПП позивача полягає у даті видачі, а саме позивачу було видано 14 січня 2019 року, що також підтверджується відповіддю Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, тоді як РНОКПП наданий невідомою особою відповідачам для оформлення кредитного договору, видано 29 серпня 2001 року.
       Крім того, серед наданих документів наявна фотокартка невідомої особи, яка тримає в руках вищевказаний паспорт, серії НОМЕР_2 , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 23 травня 1996 року.
       Також з відповіді Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області Державної податкової служби України вбачається, що стосовно особи з паспортом, серії НОМЕР_3 , в реєстрі містяться дані щодо прізвища, імені, по-батькові, дати народження, місця проживання та РНОКПП, які повністю відмінні від позивача.
       Відповідно до листа Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації, та еміграції Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області від 07 травня 2020 року вбачається, що паспорт, який було надано для оформлення кредитного договору, серії АЕ№383591, належав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який значиться як померла особа.
       Крім того під час оформлення кредиту в «Анкета за договором №66843» від 03 квітня 2019 року невідомі особи зазначили засоби зв`язку, які не належать позивачу ОСОБА_1 та місце роботи ТЕХНООПТОРГ-ТРЕЙД, де позивач ніколи не працював, що підтверджується копією трудової книжки.
       На даний час за заявою позивача ОСОБА_1 від 19 грудня 2018 року Амур-Нижньодніпровським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відкрите кримінальне провадження та внесені відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань №12019040630000050. Крім того, позивачем порушено ще два кримінальні провадження №12020045630000122 від 20 серпня 2020 року та № 12020045630000009 від 07 липня 2020 року, відносно особи, яка сфотографована на фотокартці.
       Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що під час проведення верифікації клієнта, ТОВ «ФК «Гелексі» не до кінця проведена ідентифікація особи, яка надала документи персональні дані. Відповідно до відомостей які надані Українським бюро кредитних історій, ТОВ «ФК «Гелексі» проводилась перевірка 03 квітня 2019 року о 20:06:52 виключно через цю систему. Тобто за РНОКПП НОМЕР_1 , який належить позивачу, проте був наданий невідомою особою. Оскільки позивач не укладав спірний кредитний договір, то суд вважав, що кредитний договір № 66843 від 03 квітня 2019 року, укладений між ТОВ «ФК «Гелексі» та ОСОБА_1 , слід визнати недійсним.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.
       Згідно ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
       Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, (стаття 628 ЦК України).
       Стаття 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
       В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
       Оскільки укладено електронний договір - електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
       Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
       Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
       Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувань електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа
       З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
       Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".
       Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
       Відповідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною
       Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
       Згідно пункту 9.3 Договору позики №66843 від 03.04.2019 передбачено, що невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ».
       Як вбачається з Правил Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі», ідентифікація Потенційного позичальника жодним чином не проводилася.
       Відтак, Правилами визначений певний порядок, у якого відсутній, як того вимагає законодавство, персоніфікація та ідентифікація особи, яка може стати потенційним позичальником.
       Положеннями ч. 1ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу
       Відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
       Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про електронну комерцію» правочини не можуть бути визнано недійними у зв`язку з його вчинення в електронній формі, якщо інше не передбачено законом.
       Відповідно до ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини).
       Як вбачається з матеріалів справи, що під час проведення Верифікації Клієнта, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» не до кінця проведена ідентифікація особи, яка надала документи персональні дані. 
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач ОСОБА_1 не укладав спірний кредитний договір, тому кредитний договір №66843 від 03.04.2019, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та ОСОБА_1 , слід визнати недійсним.
       Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
       Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі»- залишити без задоволення.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: