УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 372/3326/17
провадження № 51-3048ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року про повернення апеляційної скарги.
Суть питання
Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, за вироком Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року                         ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі – КК), та виправдано за недоведеністю вчинення ним указаного кримінального правопорушення.
Не погоджуючись із вироком місцевого суду, прокурор ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Київський апеляційний суд ухвалою від 16 лютого 2021 року цю скаргу залишив без руху та встановив п`ятиденний строк для усунення її недоліків з дня отримання копії цієї ухвали.
Ухвалою від 17 березня 2021 року Київський апеляційний суд повернув прокурору ОСОБА_4 апеляційну скаргу на підставі пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
Верховний Суд ухвалою від 22 червня 2021 року, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року.
Ухвалою від 25 серпня 2021 року Київський апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року та повернув апеляційну скаргу сторони обвинувачення.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Касатор на обґрунтування своїх вимог указує, що з моменту ухвалення місцевим судом виправдувального вироку, тобто з 30 грудня 2020 року до 29 червня                     2021 року, коли прокуратура отримала ухвалу Верховного Суду від 22 червня               2021 року про відмову у відкритті провадження, тривала процедура оскарження вироку місцевого суду, однак ці доводи визнані апеляційним судом, як такі, що не є перешкодами об`єктивного характеру для подання апеляційної скарги. Основним мотивом для визнання поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження було встановлене касаційним судом право прокурора ОСОБА_4 на подання апеляційної скарги.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Частиною 6 ст. 399 КПК визначено, що ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга може бути подана на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Як убачається з доданої до касаційної скарги ухвали Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року, прокурор ОСОБА_4 повторно подав апеляційну скаргу на вирок Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2020 року, одночасно порушивши питання про поновлення строку апеляційного оскарження. Це клопотання, прокурор обґрунтував тим, що з 30 грудня 2020 року до 29 червня 2021 року, коли прокуратура отримала ухвалу Верховного Суду про відмову у відкритті провадження, тривала процедура оскарження вироку місцевого суду.
Під час розгляду зазначеного вище клопотання колегія суддів апеляційного суду перевірила наведені ним підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, і, не визнавши їх поважними, вмотивовано повернула апеляційну скаргу. 
Апеляційний суд, обґрунтовуючи своє рішення, виходив із того, що перешкод об`єктивного характеру для звернення з апеляційною скаргою у передбачений законом строк прокурором не наведено і колегією суддів не встановлено.
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження. Крім того, вважає за необхідне додатково зазначити, що, дійсно, Верховним Судом в ухвалі від 22 червня 2021 року було встановлено право прокурора ОСОБА_4 на звернення з апеляційною скаргою. Водночас у цій же ухвалі визнано обґрунтованим рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги прокурора на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК, тобто у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до апеляційного суду, не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент без урахування процесуальних строків, установлених для цього.
Однак у цьому провадженні обґрунтовано повернуто первісну апеляційну скаргу внаслідок неусунення прокурором її недоліків в установлений строк. Ці обставини залежали виключно від волевиявлення прокурора ОСОБА_4 та не були пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що були б підтверджені належними доказами.
Необхідно зазначити також, що право на апеляційний перегляд судового рішення кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового провадження є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Отже, вказані прокурором у клопотанні про поновлення строку обставини не були об`єктивно непереборними і не свідчать про наявність поважних причин, які могли перешкодити реалізації права на подання апеляційної скарги у встановлений строк.
З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає.
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року про повернення апеляційної скарги.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                               ОСОБА_3