Ухвала
 
27 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 304/936/19
провадження № 61-12719св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Усика Г. І., Яремка В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ільків Микола Миколайович, на постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Готри Т. Ю., Кондора Р. Ю.,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі - ТДВ «Експрес Страхування») про стягнення страхового відшкодування.
На обґрунтування позову посилалася на те, що 01 жовтня 2017 року поблизу будинку № 85 на вул. Свободи у с. Рожни Броварського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), під час якої водій автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих травм помер на місці пригоди. Відповідальність водія на дату вчинення ДТП була застрахована згідно з полісом № АК/7039457 у ТДВ «Експрес Страхування». 22 грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Автовиплат Поліс», яке діяло в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі довіреності, звернулося до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 (матері потерпілого) та ОСОБА_5 (сину потерпілого) по 19 200 грн моральної шкоди, та 115 200 грн - страхове відшкодування утриманцю ОСОБА_5 03 квітня 2018 року відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 38 952,60 грн, що включає 38 400 грн моральної шкоди та 552,60 грн відшкодування утриманцю. У листі від 04 червня 2018 року ТДВ «Експрес Страхування» зазначило, що 03 травня 2018 року прийнято рішення сплатити частину страхового відшкодування одноразово за період до 25 жовтня 2020 року у розмірі 17 683,20 грн, а подальша виплата щомісячних платежів буде поновлена з 26 жовтня 2020 року. Проте зазначене суперечить пункту 36.2 статті 36 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), яким передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його у передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати. Згідно з пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV встановлено мінімальний розмір страхового відшкодування на утримання, який не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Однак відповідач всупереч вимогам зазначених статей здійснив виплату страхового відшкодування на утримання у розмірі 18 235,80 грн, що є незаконним, оскільки вказана сума є значно меншою, ніж 36 мінімальних заробітних плат. Крім того, зважаючи на те, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування пройшло більше року, а ОСОБА_5 так і не отримав належного страхового відшкодування у результаті втрати годувальника, страховик, на підставі пункту 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV, зобов`язаний сплатити потерпілій пеню за кожний день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ).
З урахуванням зазначеного просила суд стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 96 964,20 грн, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, три відсотки річних, інфляційні втрати у розмірі 66 256,61 грн.
Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «Експрес Страхування» на користь ОСОБА_1 96 964,20 грн страхового відшкодування, 51 207,72 грн пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, 4 933,22 грн трьох відсотків річних, 10 115,67 грн інфляційних втрат та 6 800 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що пункт 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та не дає страховику права на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами такого строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Проте всупереч пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, ТДВ «Експрес Страхування» здійснило лише часткову виплату страхового відшкодування, а тому, оскільки відповідно до пункту 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати, та з урахуванням найкращого забезпечення інтересів дитини, що є керівним принципом законодавства, суд дійшов висновку про стягнення недоплаченого розміру страхового відшкодування на користь позивача як законного представника малолітнього утриманця покійного - ОСОБА_5 . Щодо вимоги про стягнення пені, суд врахував той факт, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування пройшло більше одного року, однак відповідач не виплатив належного страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, а тому страховик на підставі пункту 36.5 статті 36 Закону 
№ 1961-IV зобов`язаний сплатити пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ. Також суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача штрафних санкцій відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та наявні підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді інфляційних втрат.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 29 липня 2020 року рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що пункт 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV містить посилання на те, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати, однак цією нормою не зобов`язано страховика здійснити саме одноразову виплату. Зазначеною нормою передбачено право страховика, а не безумовний імперативний обов`язок здійснити таку виплату одноразово. Тому помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що виплата страхового відшкодування сину загиблого повинна здійснюватися виключно одноразовим платежем та що рішення страховика про виплату такої суми періодичними щомісячними платежами є протиправним.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, надалі уточненою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував вимоги пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, у якому передбачено, що страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Зазначена норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Закон № 1961-IV не містить норми, якою встановлено, що страхове відшкодування страховиком може бути виплачено частинами чи розтерміновано. Апеляційний суд помилково послався на статтю 1202 ЦК України, оскільки ця норма регламентує загальний порядок відшкодування шкоди фізичною особою, а не страховою компанією. Тому відповідач з урахуванням пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV має виплатити страхове відшкодування одноразовою виплатою. 
У листопаді 2020 року надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому ТДВ «Експрес Страхування» просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Відзив мотивований тим, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки дії страховика узгоджуються у сукупності із нормами статті 27 Закону № 1961-IV та статтями 1200, 1202 ЦК України.
Крім того, ТДВ «Експрес Страхування» до відзиву додало копію платіжного доручення від 22 жовтня 2020 року № ЦО05794 про сплату на користь позивачки страхового відшкодування у розмірі 96 964,20 грн.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2020 рокувідкрито касаційне провадження у малозначній справі за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ільків М. М., на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 326/440/19 (провадження 
№ 61-17499св19) та застосованого судом апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні.
Верховний Суд врахував доводи касаційної скарги про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, - застосування статей 1200, 1202 ЦК України з урахуванням норм Закону № 1961-IV.
Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2021 року справу призначено до розгляду.
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 07 грудня 2016 року (а. с. 10- 12, 21).
01 жовтня 2017 року поблизу будинку № 85 на вул. Свободи у с. Рожни Броварського району Київської області сталася ДТП, під час якої водій автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих травм помер на місці пригоди. За фактом ДТП того ж дня зареєстровано кримінальне провадження № 12017110000000744 за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України), що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) від 13 грудня 2017 року (а. с. 13, 14).
Постановою старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління Головного управління Національної поліції у Київській області Гусаревича С. М. від 19 грудня 2017 року кримінальне провадження № 12017110000000744, відомості про яке внесені до ЄРДР 01 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю у діянні водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складу вказаного кримінального правопорушення, на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КК України (а. с. 24-31).
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , на дату вчинення ДТП, застрахована згідно з полісом № АК/7039457 у ТДВ «Експрес Страхування» (а. с. 76).
22 грудня 2017 року на адресу ТДВ «Експрес Страхування» надійшла заява про виплату страхового відшкодування на користь матері загиблого - ОСОБА_4 та сина загиблого - ОСОБА_5 (а.с.3-4, 15).
За результатами розгляду заяви ТДВ «Експрес Страхування» 03 квітня 2018 року прийняло рішення про здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 153 600 грн за вирахуванням безумовної франшизи - 0,00 грн, передбаченої полісом страхування АК/7039457, яка буде здійснюватися відповідно до статей 1200 і 1202 ЦК України (а. с. 32).
03 квітня 2018 року страхова компанія здійснила часткову виплату страхового відшкодування потерпілим у розмірі 38 952,60 грн, що включає 38 400 грн моральної шкоди та 552,60 грн щомісячного платежу утриманцю ОСОБА_5 з відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, а ІНФОРМАЦІЯ_3  - 17 683,20 грн страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю потерпілого, за період до 25 жовтня 2020 року (до дати закінчення повноважень ТОВ «Центр Автовиплат Поліс» діяти від імені ОСОБА_6 згідно з довіреністю б/н від 25 жовтня 2017 року) (а. с. 83-86).
Наступні виплати страхового відшкодування на утримання ОСОБА_5 у розмірі 115 200 грн страхова компанія вирішила розстрочити щомісячними платежами, по 552,60 грн, до досягнення сином загиблого повноліття.
Позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з огляду на таке.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом № 1961-IV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. 
Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. 
Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплено у параграфі 2 «Відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» глави 82 «Відшкодування шкоди» книги п`ятої «Зобов`язальне право». 
Системний аналіз статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого. 
Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. 
У системному зв`язку із статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. 
Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.
Вказаною нормою передбачено право страховика, а не обов`язок (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ) відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати.  
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1200 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. 
Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1200 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, - надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення. 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, встановивши, що відповідач здійснює позивачу виплату страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю потерпілого, відповідно до складеного графіка страхових виплат, яким визначено розмір щомісячних платежів із розрахунку всієї суми відшкодування до досягнення дитиною повноліття, дійшов висновку про те, що права позивачки на отримання страхового відшкодування зі сторони відповідача не порушено, а тому відсутні підстави для задоволення позову. 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погоджується з такими висновками апеляційного суду.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 326/440/19 (провадження № 61-17499св19).
Водночас у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 747/522/19 (провадження № 61-3640св20), від 09 червня 2021 року у справі № 440/510/19 (провадження № 61-17890св20) зроблено висновок про те, що у спірних правовідносинах ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон № 1961-IV є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Тобто Закон № 1961-IV визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.    
З урахуванням зазначеного колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у зазначених справах дійшла висновку, що відповідач всупереч пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV здійснив лише часткову виплату страхового відшкодування в межах ліміту страхового відшкодування, хоча цим Законом, який є спеціальним нормативно-правовим актом щодо ЦК України та який визначає порядок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, не передбачено виплату страхового відшкодування щомісячними платежами чи шляхом розтермінування його виплати.
З урахуванням наведеного та з огляду на доводи касаційної скарги у цій справі колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 747/522/19 (провадження № 61-3640св20), від 09 червня 2021 року у справі № 440/510/19 (провадження № 61-17890св20).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Зазначене свідчить про різний підхід суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду справ Верховним Судом.
Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.
У зв`язку з наведеним Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне передати зазначену справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Керуючись частиною п`ятою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 304/936/19 (провадження № 12719св20) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 липня 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                 О. В. Ступак
 
Судді:                                                                                                             І. Ю. Гулейков
 
                                                                                                                   А. С. Олійник
 
                                                                                                                   Г. І. Усик
 
                                                                                                                        В. В. Яремко