КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження № 33/824/4956/2021        
Справа 760/4783/21                                                     Головуючий в суді І інстанції Коробенко С.В.
                                                                                    Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
15 листопада 2021 року                                                                                            м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення за ознаками порушення митних правил, що передбачено ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, - 
 
в с т а н о в и в :
 
Відповідно до протоколу № 0149/10000/21 від 04 лютого 2021 року про порушення митних правил, 23 жовтня 2020 року в зоні митного контролю на території ДОПП АТ «Укрпошта» (м. Київ вул. Г.Кірпи, 2) митного поста «Київ-Спеціалізований» Київської митниці Держмитслужби (далі - митниця), під час проведення митного огляду міжнародного поштового відправлення (далі - МПВ) № EF610596283UA, яке пересилалося з України ( ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ) до Канади (Normbrapdock, p.o. box 4620 south edmondr, Postoffice Epmonton, ABT6E 5G4, Canada) всередині настільного декоративного дерев`яного виробу у вигляді птаха, а саме під нижньою стінкою дна підставки виробу, виявлено Орден Червоної Зірки СРСР (герметично заклеєний) з маркуванням «монетний двор» та «НОМЕР_1» - 1 шт. 
У митній декларації форми CN 23 міжнародного поштового відправлення № EF610596283UA в графі «Детальний опис вкладення» вміст відправлення задекларовано як «Сувеніри». Громадянин ОСОБА_2 , як власник вкладення МПВ, особистим підписом на декларації завірив факт відправки ним задекларованого вкладення у МПВ № EF610596283UA. Будь-які дозвільні документи та інші документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, які підтверджують назву, характеристику та вартість товару (предмету, вкладення, вмісту МПВ), митниці не надавалися. 
28 жовтня 2020 року митницею здійснено взяття проб (зразків) товарів та направлено до Національного музею історії України (далі - НМІУ) на предмет встановлення належності зразків до культурних/історичних цінностей та визначення їх вартості.
Відповідно до висновку НМІУ від 26 листопада 2020 року № 18 встановлено, що представлений на дослідження Орден Червоної Зірки культурної цінності не має. Має історичну цінність.
Вартість представленого Ордену на дослідження може становити 1500 грн.
Статтею 5 Всесвітньої поштової конвенції (учиненої в м. Доха 11 жовтня 2012 року) передбачено, що будь-яке поштове відправлення належить відправнику, допоки воно не видане адресату.
У поштових регламентах («Регламент поштових посилок» та «Регламент письмової кореспонденції», заключні протоколи, Берн , 2013 рік, ст. ст. РП 125, РП 151, РК 125, РК 156) зазначено: кожне відправлення повинно мати митну декларацію (CN 22, CN 23, бланка-пачки СР 72) із обов`язковим зазначенням прізвища та адреси відправника; вкладення відправлення має бути детально вказано в митних деклараціях CN 22, CN 23, бланка-пачки СР 72, а зазначення вкладення назвами загального характеру не допускаються; за заповнення декларації несе відповідальність виключно відправник відправлення.
Відповідно до ст. 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», у міжнародних поштових відправленнях пересилаються предмети, не заборонені до ввозу на територію України та вивозу з території України відповідно до законодавства.
Відповідно до ст. 196 МК України не можуть бути пропущені через митний кордон України: 1) товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом; 2) товари, на пропуск яких відповідно до закону потрібні дозволи інших державних органів, за відсутності цих дозволів (крім алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також харчових продуктів для власного споживання, що ввозяться громадянами в обсязі та в порядку, встановлених ст. 376 та ч. 2 ст. 378 цього Кодексу); 3) товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 235 МК України регламентується заборона щодо переміщення (пересилання) в міжнародних поштових та експрес-відправленнях товарів, відправлених з порушенням митних правил; а також товарів, заборонених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України відповідно до ввезення на митну територію України або вивезення з цієї території (п. 1.1), відправлених з порушенням митних правил (п. 1.2) та товарів, щодо яких відсутні відповідні дозвільні документи, у разі застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (п. 1.3).
Відповідно до ч. 2 ст. 235 МК України встановлено, що забороняється переміщення (пересилання) в міжнародних поштових відправленнях та заборонених до пересилання відповідно до актів Всесвітнього поштового союзу, а також товарів, відправлених з порушенням вимог нормативно-правових актів з питань надання послуг поштового зв`язку. 
Статтею 236 МК України регламентовано здійснення декларантом письмового декларування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях.
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Громадянин ОСОБА_1 переміщував товар через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, а саме: прихованої всередині настільного декоративного дерев`яного виробу у вигляді птаха, а саме під нижньою стінкою дна підставки виробу «Орден Червоної Зірки СРСР» (герметично заклеєний) з маркуванням «монетный двор» та «НОМЕР_1». 
Враховуючи вищевикладене, в діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.
Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та накладено адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - 1501 грн., з конфіскацією в дохід держави безпосередніх предметів порушення митних правил згідно з описом предметів до протоколу про порушення митних правил 0149/10000/21 від 04 лютого 2021 року, а саме: «Орден Червоної Зірки СРСР (герметично заклеєний) з маркуванням «монетный двор» та «НОМЕР_1» - 1 шт., які вилучені та зберігаються на складі Київської міської митниці ДФС, за адресою: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8А, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.
 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просив скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2021 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, посилався на те, що в постанові доказів вчинення ним адміністративного правопорушення не надано, єдине, на що суд посилається у постанові як на досліджений доказ по суті справи - це той факт, що у митній декларації форми CN 23 міжнародного поштового відправлення № EF610596283UA в графі «Детальний опис вкладення» вміст відправлення задекларовано як «Сувеніри». Будь-які дозвільні документи та інші документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, які підтверджують назву, характеристику та вартість товару (предмету, вкладення, вмісту МПВ), митниці не надавалися.
Вказував, що суд не надав оцінку фактам, викладеним ОСОБА_1 у його клопотанні, зокрема про те, що умислу на приховування від митного органу даного ордену у нього не було, а також не взяв до уваги документи, які він відправив у додатку до справи. В митній декларації форми CN 23 міжнародного поштового відправлення № EF610596283UA в графі «Детальний опис вкладення» вміст відправлення ним задекларовано - «Сувеніри».
Даний орден належав його померлому товаришу ОСОБА_5 , заступнику командира ескадрильї, 1954 року народження, який проживав у м. Чирчик Узбецької РСР, даний орден йому передано родиною його товариша із Узбекистану. За його запитом до Центрального архіву Міністерства оборони РФ м. Подольськ (ЦАМО) йому вислали архівну фотокопію протоколу ПВС СРСР, а також нагородний лист і облікову карту Кавалера з номером ордена Червоної Зірки НОМЕР_1 на ОСОБА_5 , якою був народжений в 1986 році (всі архівні фотокопії він направляв разом з клопотанням за розглядом його справи в Солом`янський районний суд м. Києва). Нагорода не має історичної цінності для України, так як вона не вручалася за Другу світову війну, в якій захищали Україну наші громадяни, а вручена за локальний конфлікт СРСР в Республіці Афганістан 1980 - 1989 років.
В зв`язку з перемогою в Україні Революції Гідності, прийняттям Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні», та відповідно до ст. 3 даного Закону, заборонена пропаганда комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їхньої символіки.
Згідно з п. «в» ч. 3 ст. 1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні», до символіки відносяться прапори, символи, зображення або інша атрибутика, в яких відтворюється поєднання серпа та молота, серпа, молота та п`ятикутної зірки, плуга (рала), молота та п`ятикутної зірки.
Даний орден виконаний у формі червоної п`ятикутної зірки та містить зображення поєднання серпа та молота.
На підставі Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні» ним було зроблено висновок, що даний орден не представляє ніякої цінності для України, а тому в митній декларації зазначив, що це сувенір.
Даний орден ним пересилався до Канади їхньому з померлим ОСОБА_6 товаришу, також одному із нагороджених орденом воїну-афганцю осіб для організації у Канаді музею війни в Афганістані. Таким чином, в його діях не було жодної корисливої мети наживи на продажі ордену. Він як воїн-інтернаціоналіст діяв з метою збереження інформації для нащадків про дану війну та для організації музею. 
З приводу висновку, зробленого Національним музеєм історії України від 26 листопада 2020 року № 18, то було встановлено, що даний орден не має ніякої культурної цінності, оціночна вартість до 1500 грн. та він нібито має історичну цінність. В матеріалах справи, надісланих йому поштою, цього висновку немає. Даний висновок суперечить забороні пропаганди радянської символіки. У такому випадку потрібен висновок, наприклад, музею Радянської окупації, висновки якого відповідатимуть сучасному законодавству України.
Що стосується нібито приховування в поштовому відправленні ордену, то це відповідає дійсності, оскільки орден був схований ним з метою належного збереження, зокрема, для безпеки та захисту від можливої крадіжки, таке його побоювання викликано тим, що він чув багато історій про крадіжки, здійснені працівниками пошти. 
Із вищевикладеного вважав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Просив врахувати характер вчиненого правопорушення, а саме відсутність корисливих намірів у збуті нагороди, умислу в приховуванні ордену, а також його особу: ветеран-афганець, особа з інвалідністю ІІ групи, і майновий стан, оскільки він отримує лише пенсію по інвалідності.
Просив врахувати відсутність обставин, що обтяжують відповідальність - відсутність суспільної шкоди та шкоди інтересам України. Обставиною, яка пом`якшує відповідальність, є благородна мета: організація музею війни в Афганістані, орден ОСОБА_5 для нього являє велику пам`ятну цінність.
Вказував, що правопорушення було виявлено 23 жовтня 2020 року, тобто майже 12 місяців тому, відтак провадження по справі підлягає закриттю відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України.
 
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку для подачі апеляційної скарги, пропущеного з поважних причин, оскільки копію постанови суду він не отримував і ознайомився з її текстом лише після оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 06 жовтня 2021 року.
 
Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
 
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
 
З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся у його відсутності, і докази отримання повного тексту постанови ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.
За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
 
До апеляційної скарги ОСОБА_1 в якості доказів надано: копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 ; копію посвідчення інваліда війни ОСОБА_1 , інваліда 2 групи; роздруківку постанови про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення від 11 червня 2021 року у справі № 760/4783/21, провадження № 3/760/3077/21 з Єдиного державного реєстру судових рішень; фотокопію протоколу архіву М.О. РФ (ЦАМО) ПВС СРСР про нагородження ОСОБА_5 ; фотокопію архіву М.О.Р.Ф. (ЦАМО) нагородного листа ОСОБА_5 ; фотокопію облікової картки М.О. архіву Р.Ф. (ЦАМО) ОСОБА_5 ; копії рішень суду по аналогічних справах; копії протоколу Державної митної служби України Київської держмитслужби про порушення митних правил.
 
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
 
Представник Київської митниці Держмитслужби в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
 
Відтак суд апеляційної інстанції вважав неявку ОСОБА_1 та представника митного органу такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, та вважав можливим розглядати справу за їх відсутності.
 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
 
Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
 
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
З огляду на положення ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.
 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
 
Згідно з ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
 
Під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник подає митному органу документи та відомості, необхідні для митного контролю, передбачені ст. 335 МК України.
 
Згідно положень ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
 
Так, відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
 
Згідно з ч. 1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
 
Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого ст.483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.
 
Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.
 
Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, одержаних незаконним шляхом або таких, що можливо містять ознаки підробки.
 
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України.
 
Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладаючи на нього адміністративне стягнення, виходив з того, що відправник міжнародного поштового відправлення № EF610596283UA ОСОБА_1 здійснив вкладення до міжнародного поштового відправлення Орден Червоної Зірки СРСР, причому у митній декларації форми «СN 23» до міжнародного поштового відправлення № EF610596283UA заявив «Сувенір», тобто вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів.
З протоколу про порушення митних правил № 0149/10000/21 від 04 лютого 2021 року та доданих до нього документів вбачається, що підставою для порушення справи про порушення митних правил та складання протоколу відносно ОСОБА_1 , стали висновки митного органу про наявність в діях останнього ознак порушення митних правил, а саме переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.
Як вбачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2020 року в зоні митного контролю на території ДОПП АТ «Укрпошта» (м. Київ вул. Г.Кірпи, 2) митного поста «Київ-Спеціалізований» Київської митниці Держмитслужби (далі - митниця), під час проведення митного огляду міжнародного поштового відправлення (далі - МПВ) № EF610596283UA, яке пересилалося з України ( ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ) до Канади (Normbrapdock, p.o. box 4620 south edmondr, Postoffice Epmonton, ABT6E 5G4, Canada) всередині настільного декоративного дерев`яного виробу у вигляді птаха, а саме під нижньою стінкою дна підставки виробу, виявлено Орден Червоної Зірки СРСР (герметично заклеєний) з маркуванням «монетний двор» та «НОМЕР_1» - 1 шт. 
У митній декларації форми CN 23 міжнародного поштового відправлення № EF610596283UA в графі «Детальний опис вкладення» вміст відправлення задекларовано як «Сувеніри». Громадянин ОСОБА_2 , як власник вкладення МПВ, особистим підписом на декларації завірив факт відправки ним задекларованого вкладення у МПВ № EF610596283UA. Будь-які дозвільні документи та інші документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, які підтверджують назву, характеристику та вартість товару (предмету, вкладення, вмісту МПВ), митниці не надавалися. 
28 жовтня 2020 року митницею здійснено взяття проб (зразків) товарів та направлено до Національного музею історії України (далі - НМІУ) на предмет встановлення належності зразків до культурних/історичних цінностей та визначення їх вартості.
Відповідно до висновку НМІУ від 26 листопада 2020 року № 18 встановлено, що представлений на дослідження Орден Червоної Зірки культурної цінності не має. Має історичну цінність.
Вартість представленого Ордену на дослідження може становити 1500 грн.
Таким чином, працівниками Державної митної служби України встановлено, що ОСОБА_1 переміщував товар через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, а саме: прихованої всередині настільного декоративного дерев`яного виробу у вигляді птаха, а саме під нижньою стінкою дна підставки виробу «Орден Червоної Зірки СРСР» (герметично заклеєний) з маркуванням «монетный двор» та «НОМЕР_1». 
На підставі викладеного, 04 лютого 2021 року працівниками Державної митної служби України відносно громадянина України ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0149/10000/21, за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
 
Крім того, митними органами на підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України надано наступні докази:
 
Копію митної декларації № EF610596283UA, заповненої ОСОБА_1 , згідно якої в детальному описі вкладення зазначено «Сувеніри», вартість - 300 грн. (а. с. 8);
Копію акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу EF610596283UA від 23 жовтня 2020 року (а. с. 9 - 10);
Копію акту про взяття проб (зразків) товарів від 28 жовтня 2020 року (а. с. 11);
Висновок мистецтвознавчої експертизи № 18 від 26 листопада 2020 року, згідно якого представлений на експертизу орден не є рідкісним і унікальним, він не має культурної цінності, має історичну цінність, прогнозована вартість предмета станом на момент оцінки складає 1500 грн. (а. с. 14 - 16);
Копію акту про фактичне вкладення міжнародного поштового відправлення № EF610596283UA (а. с. 17);
Пояснення ОСОБА_1 на ім`я заступника начальника управління протидії митним порушенням та контрабанді - начальнику відділу оперативного реагування Слобожанської митниці Держмитслужби від 21 січня 2021 року, згідно якого ОСОБА_1 , не маючи спеціального футляра для сувеніра у вигляді Ордену Червоної Зірки СРСР, з метою схоронності поклав його у сигарницю (а. с. 20 - 21);
Опис предметів від 04 лютого 2021 року (а. с. 27).
 
Апеляційний суд відхиляє як помилкові і такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, доводи апеляційної скарги про закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності з посиланням на те, що правопорушення виявлено 23 жовтня 2020 року, тобто майже дванадцять місяців тому.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
 
Враховуючи, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , виявлено митними органами 23 жовтня 2020 року, а справа надійшла до суду першої інстанції 24 лютого 2021 року (а. с. 36), з цього моменту строк накладення адміністративного стягнення вважається таким, що зупинений, відтак стягнення накладено в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 467 МК України.
 
Разом із тим, 22 березня 2021 року ОСОБА_1 направив до суду першої інстанції клопотання про закриття провадження та винесення усного зауваження, яке не було розглянуто судом і не надано йому жодної оцінки.
Так, у клопотанні ОСОБА_1 повідомляв суду, що на підставі Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні» ним був зроблений висновок, що даний орден не представляє ніякої цінності для України і тому зазначив в митній декларації, що це сувенір; вказав, що орден було покладено ним у сигарницю з метою належного збереження, а також щоб уникнути крадіжки, і жодних умисних дій по приховуванню від митного контролю ордену він не робив; наголошував, що орден належав його померлому товаришу ОСОБА_5 , переданий родиною його товариша з Узбекистану та пересилався ним до Канади іншому товаришу, також воїну-афганцю, для організації у Канаді музею війни в Афганістані, тобто у його діях не було корисної мети наживи на продажу ордену, а сам орден має для нього велику пам`ятну цінність. 
Також просив врахувати його особу та майновий стан, оскільки він є ветераном-афганцем, особою з інвалідністю другої групи і єдиним його доходом є пенсія по інвалідності. Просив винести усне зауваження, закрити провадження та повернути йому нагороду.
 
Аналогічне клопотання заявлене в апеляційній скарзі і надані відповідні докази (копія посвідчення інваліда війни, архівні копії нагородного листа та облікової картки, протоколу про вручення нагороди ОСОБА_5 ).
 
Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» роз`яснено, що суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, при цьому слід враховувати не лише вартість, а й кількість предметів правопорушення, а також мету, мотив і спосіб його вчинення. 
 
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
 
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
 
В кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
 
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
 
Згідно з положеннями ч.2 ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
 
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний надмірний тягар» (рішення у справі від 02 листопада 2004 року «Трегубенко проти України»).
 
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
 
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Таким чином, судом першої інстанції під час розгляду справи в достатній мірі не враховано, що даний проступок став наслідком недостатньої поінформованості винної особи про категорію переміщеного товару, який ОСОБА_1 вважав сувеніром, характер правопорушення, яке вчинено з мотиву пересилання відправлення для організації музею в Афганістані, відсутність корисного умислу і намір збереження відправлення, не враховано кількість предметів правопорушення - один орден, що має особисту цінність для ОСОБА_1 , і не враховано особу самого ОСОБА_1 , який є ветераном війни та інвалідом війни, особою з інвалідністю ІІ групи, та згідно протоколу про порушення митних правил № 0149/10000/21 вперше притягується до відповідальності за порушення ст. 483 МК України.
 
Із доказів, наявних в матеріалах справи, застосовуючи принцип індивідуалізації відповідальності, апеляційний суд приходить до висновку, що порушення митних правил, яке допущене ОСОБА_1 , хоча і містить ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, однак виходячи з його фактичних обставин, за своїм характером та наслідками не становить великої суспільної шкідливості, не завдало збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам, а тому є малозначним.
 
Наведене дає підстави звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, у відповідності до ст. 22 КУпАП, з закриттям провадження по справі в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.
 
Застосування такого заходу є достатнім для виправлення та належної поведінки ОСОБА_1 у подальшому, а також співрозмірним скоєному ним проступку та відповідатиме принципу індивідуалізації відповідальності.
 
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 528 МК України у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу повертається особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові.
 
Отже, вилучений товар  згідно протоколу про порушення митних правил № 0149/10000/20 від 04 лютого 2021 року, а саме: Орден Червоної Зірки, 1 шт., вартістю 1500 грн., та декоративний дерев`яний виріб у вигляді птаха, 1 шт., вартістю 1 грн., підлягає поверненню  ОСОБА_1 .
 
Керуючись ст. 22, 294 КУпАП, ст. 483 Митного кодексу України, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Солом?янського районного суду міста Києва від 11 червня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Солом?янського районного суду міста Києва від 11 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, скасувати. 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, закрити з підстав, передбачених ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.
Повернути ОСОБА_1 вилучені товари, а саме Орден Червоної Зірки СРСР з маркуванням «монетный двор» та «НОМЕР_1», 1 шт., вартістю 1500 грн., та декоративний дерев`яний виріб у вигляді птаха, 1 шт., вартістю 1 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              Кашперська Т.Ц.