ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/833/20  Номер провадження 22-ц/814/2022/21	Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Кузнєцової О. Ю., Прядкіної О. В.,
за участю секретаря: Міщенко Я. О.
розглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»
на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26 березня 2021 року у складі судді Тимчука Р. І.
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 
в с т а н о в и в:
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 923 від 31.01.2020, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В. В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № 54.7/АК-00002.08.2 від 22.05.2008 грошових коштів в сумі 395 800,84 грн за період з 04.07.2019 по 12.12.2019.
Позов мотивовано тим, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2013 року у справі № 553/42/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 54.7/АК-00002.08.2 від 22 травня 2008 року в розмірі 261 429,20 грн, в тому числі заборгованість за кредитом 130 214,60 грн, пеня в розмірі 130 214,60 грн та судовий збір в розмірі 1000,00 грн.
Вказаним рішенням було встановлено, що у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов договору 29 серпня 2009 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 794, який пред`явлено до примусового виконання Ленінському ВДВС Полтавського МУЮ та в результаті проведення виконавчих дій було реалізовано заставний автомобіль.
На виконання даного рішення 17.07.2013 було видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві.
31 січня 2020 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В. вчинив виконавчий напис № 923 про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 54.7/АК-00002.08.2 від 22 травня 2008 року, укладеним з ПАТ «Родовід Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 04 липня 2019 року, є ТОВ «Вердикт Капітал» (стягувач), за період з 04 липня 2019 року по 12 грудня 2019 року заборгованості в сумі 395 800,84 грн.
На підставі вказаного виконавчого напису 10 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61496976.
Таким чином, звернувшись у 2009 році до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, ПАТ «Родовід Банк» змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором, тобто строк виконання зобов`язання за договором, а тому кредитний договір припинив свою дію у 2009 році.
Вважає виконавчий напис № 923 від 31.01.2020 таким, що не підлягає виконанню, оскільки станом на день вчинення виконавчого напису існувало таке, що набрало законної сили заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 21.05.2013, яким вже було стягнуто з позивача заборгованість за кредитним договором від 22.05.2008, а також виконавчий напис приватного нотаріуса № 794 від 28.08.2009.
Вказане свідчить про те, що приватним нотаріусом не дотримано вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» щодо безспірності заборгованості та 3-х річного строку давності.
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 26 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 923 від 31 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № 54.7/АК-00002.08.2 від 22.05.2008 грошових коштів у сумі 395 800,84 грн за період з 04 липня 2019 року по 12 грудня 2019 року.
Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у приватного нотаріуса Колейчика В. В. не було правових підстав для вчинення оскаржуваного позивачем виконавчого напису, оскільки нотаріусом порушено процедуру його вчинення, а надані відповідачем документи не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу. 
Не погодившись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Вердикт Капітал» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості і ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів божника та оцінки наданих ним доказів.
Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює право або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права, а, тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше, а отже, мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Безспірність вимог визначається відповідно до Переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.
Вважає, що суд першої інстанції здійснив хибні висновки та задовольнив позов, не взявши до уваги наведене та наявність невиконаного зобов`язання боржника.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
По справі встановлено, що 22.05.2008 між ПАТ «Родовід Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 54.7/АК-00002.08.2, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит на суму 22 637 доларів США 08 центів з терміном погашення по 22.05.2015 включно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів із процентною ставкою 7,7% річних.
В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу № 54.7/АК00002.08.2-З, згідно якого відповідач передав у заставу Банку автомобіль марки Mitsubishi, модель Lancer 1,6, рік випуску 2008, колір чорний, тип - легковий седан.
У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса № 794 від 28.08.2009 предмет застави - автомобіль Mitsubishi Lancer 1,6 був реалізований на аукціоні, в рахунок погашення боргу перераховано 54 027 грн.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2013 року у справі № 553/42/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 54.7/АК-00002.08.2 від 22 травня 2008 року в розмірі 261 429,20 грн, в тому числі заборгованість за кредитом 130 214,60 грн, пеня в розмірі 130 214,60 грн та судовий збір в розмірі 1 000,00 грн.
На виконання даного рішення 17.07.2013 судом видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, а 03.02.2014 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з усіх видів заробітку, доходу, що належить до виплати боржнику, після відрахування податків, 20% в рахунок сплати боргу.
Також встановлено, що право вимоги за невиконаними зобов`язаннями за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 54.7/АК-00002.08.2 від 22 травня 2008 року було відступлено на користь нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 04 липня 2019 року.
31 січня 2020 року приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В. вчинив виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 54.7/АК-00002.08.2 від 22 травня 2008 року, укладеним з ПАТ «Родовід Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 04 липня 2019 року, є ТОВ «Вердикт Капітал» (стягувач). Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 04 липня 2019 року по 12 грудня 2019 року, сума заборгованості складає 395 800,84 грн.
На підставі виконавчого напису 10 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61496976.
За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї норми Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктами 3.1., 3.2. пункту 3 глави 16 розділу II Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. 
Статтею 50 Закону України «По нотаріат» встановлено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. 
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того. що станом на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису 31 січня 2020 року існувало таке, що набрало законної сили рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2013 року про стягнення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 22 травня 2008 року. 
Вказаним рішенням суду у справі № 2/553/308/2013, яке набрало законної сили та в установленому порядку сторонами не оскаржувалось, в межах заявлених ПАТ «Родовід Банк» позовних вимог на підставі частини другої статті 1050 ЦК України стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 54.7/АК-00002.08.2 від 22 травня 2008 року, що залишилась з урахуванням суми, одержаної кредитором з продажу заставного автомобіля - 54 027 грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту - 130 214,60 грн та пеня за неналежне виконання кредитного договору станом на 09 листопада 2012 року в сумі 130 214,60 грн, яка була зменшена судом згідно частини третьої статті 551 ЦК України.
Звернувшись 27.12.2012 до суду із позовом до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором первісний кредитор - ПАТ «Родовід Банк» змінив умови кредитування в частині строку виконання зобов`язання позичальника.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) сформовано правову позицію, згідно якої наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. 
Аналогічний правовий висновок щодо припинення права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18).
Таким чином доводи апеляційної скарги відповідача щодо безспірності вимог за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 54.7/АК-00002.08.2 від 22 травня 2008 року за період з 04 липня 2019 року по 12 грудня 2019 року в сумі 395 800,84 грн не є обґрунтованими та не відповідають нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам справи. 
Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, нотаріус Колейчик В. В. не пересвідчився у дотриманні заявником строків звернення із безспірними вимогами та вчинив виконавчий напис 31 січня 2020 року - після спливу більше ніж трьох років з дня виникнення у кредитора права вимоги до боржника за вказаним кредитним договором, навіть у межах зазначеного у договорі кінцевого строку повернення кредиту - 22 травня 2015 року включно, що є порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат».
Вирішуючи справу, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, які регулюють такі відносини, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог процесуального права. Висновки суду щодо вчинення оскаржуваного виконавчого напису за відсутності передбачених Законом умов доводами апеляційної скарги не спростовуються. 
З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 26 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                        С. Б. Бутенко

Судді                                                                        О. Ю. Кузнєцова

               О. В. Прядкіна