ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6912/21 Справа № 204/481/21 	  	Головуючий у першій інстанції:  Мащук В. Ю. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Городничої В.С., Свистунової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства «Акціонерний Банк «РадаБанк» на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Акціонерний Банк «РадаБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року АТ «Акціонерний Банк «РадаБанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між банком та ОСОБА_1 укладено договір №22119/ФКР521/0 про встановлення ліміту овердрафту від 01.03.2019 року, за умовами якого позивач зобов`язується на положеннях та умовах договору овердрафту, надати відповідачу кредит шляхом встановлення ліміту овердрафту у сумі 50000,00 грн. за поточним рахунком, відкритим відповідачу на підставі заяви-анкети від 01.03.2019 року, а відповідач зобов`язується повернути овердрафт та сплатити проценти за його використання. У порушення умов договору, відповідач зобов`язання належним чином не виконав. Намагаючись вирішити питання про повернення про повернення відповідача заборгованості в досудовому порядку, позивач звернувся до відповідача з письмовими вимогами, однак відповідач на дані вимоги не відреагував. Станом на 23.12.2020 року за відповідачем наявна заборгованість в сумі 60904,86 грн., яка складається із строкової заборгованості по ліміту овердрафту – 29950,38 грн.; простроченої заборгованості по ліміту овердрафту 17220,40 грн.; строкової заборгованості по нарахованим процентам – 2864,60 грн.; простроченої заборгованості по нарахованим процентам – 9009,46 грн.; пені – прострочена заборгованість по ліміту овердрафту – 968,99 грн.; пені –прострочена заборгованість по нарахованим процентам – 341,03 грн., штрафу за прострочення – 550,00 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість в загальному розмірі 60904,86 грн.
Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акціонерний Банк «РадаБанк» заборгованість по ліміту овердрафту у сумі 47170,78 грн., а також судовий збір у розмірі 1758,11 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі АТ «Акціонерний Банк «РадаБанк», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог на загальну суму 13734,08 грн. з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про задоволення позову у повному обсязі. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 60904,86 грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступного. 
Встановлено, що АТ «Акціонерний Банк «РадаБанк» надано копію заяви ОСОБА_1 від 01.03.2019 року про приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», відповідно до якої відповідач виявляє бажання оформити на своє ім`я банківську платіжну карту зі встановленим лімітом овердрафту (кредитним лімітом) в сумі 50000,00 грн. (а.с. 7, 8). 
Зазначена вище заява не містить умов щодо строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, комісії, неустойки.
Долучені до позовної заяви витяг з Умов, порядку надання овердрафту на платіжну картку, відповідачем не підписані (а.с. 11-25). 
Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем. 
Згідно виписки по особовому рахунку відповідача за період з 01.03.2019 року по 21.12.2020 року, відповідач отримав від позивача обумовлені укладеним між сторонами договором комплексного банківського обслуговування кредитні кошти шляхом встановлення ліміту овердрафту та користувався ними протягом зазначеного періоду (а.с.34-43).
На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.03.2019 року, згідно якого станом на 23.12.2020 року банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 60904,86 грн., яка складається із строкової заборгованості по ліміту овердрафту – 29950,38 грн.; простроченої заборгованості по ліміту овердрафту 17220,40 грн.; строкової заборгованості по нарахованим процентам – 2864,60 грн.; простроченої заборгованості по нарахованим процентам – 9009,46 грн.; пені – прострочена заборгованість по ліміту овердрафту – 968,99 грн.; пені – прострочена заборгованість по нарахованим процентам – 341,03 грн., штрафу за прострочення – 550,00 грн. (а.с. 28-33). 
АТ «Акціонерний банк «РадаБанк» було направлено на адресу ОСОБА_1 лист від 15.04.2020 року №14/44-2, згідно якого позивач вимагав від позичальника у 7-ми денний строк з дня отримання листа, сплатити заборгованість за овердрафтом в сумі 4820,35 грн., сплатити суму нарахованих процентів та пені на фактичну дату погашення боргу (а.с. 26-27).
За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 
Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. 
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). 
У заяві позичальника ОСОБА_1 від 01.03.2019 року розмір процентів за користування кредитом не зазначений (а. с. 7, 8).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитом, а також неустойку (пеню, штраф). 
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01.03.2019 року, посилався на Витяг з Умов надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту в АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», як невід`ємну частину кредитного договору. 
Витягом з Умов надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту в АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: процентна ставка (0,01% річних в межах пільгового періоду та 48% річних за межами пільгового періоду), комісії, відповідальність сторін, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту в АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. 
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту неодноразово змінювалися самим АТ «Акціонерний банк «РадаБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (01.03.2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19.01.2021 року), тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
При цьому згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем Умови надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту в АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15).
Суд зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень Умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.
Колегія суддів вважає, що витяг з Умов надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту в АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», які містяться у матеріалах справи, не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 09 січня 2019 року 1 березня 2019 року шляхом підписання заяви позичальника. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також неустойку (пеню, штрафи). 
Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «Акціонерний банк «РадаБанк» строкової заборгованості по нарахованим процентам в сумі 2864,60 грн., простроченої заборгованості по нарахованим процентам в сумі 9009,46 грн.; пені на прострочену заборгованість по тілу кредиту в розмірі 968,99 грн., пені на прострочену заборгованість по нарахованим процентам в сумі 341,03 грн.,а також штрафу за прострочення в сумі 550,00 грн., у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті позичальника від 01.03.2019 року, оскільки Витяг з Умов надання та обслуговування овердрафту на платіжну карту в АТ «Акціонерний банк «РадаБанк», не може вважатися складовою частиною кредитного договору. 
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтею 1048 ЦК України позивач не пред`явив. 
Матеріали справи не містять доказів визнання ОСОБА_1 , зокрема, факту погодження між сторонами розміру та порядку нарахування процентів у будь-якому розмірі. 
Необхідно також зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 01.03.2019 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Акціонерний банк «РадаБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Виходячи з викладеного, встановивши отримання відповідачем тіла кредиту в сумі 47170,78 грн. (строкова заборгованість по ліміту овердрафту – 29950,38 грн. та прострочена заборгованість по ліміту овердрафту - 17220,40 грн., - місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку тіла кредиту в розмірі 47170,78 грн.
Долучена до позовної заяви копія “паспорту споживчого кредиту” від 01.03.2019 року не приймається до уваги судом та не може вважатись складовою кредитного договору, згідно змісту заяви позичальника, відповідно до якої, “паспорту споживчого кредиту” не є додатком до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору (а.с. 9-10). 
Більше того, у вказаній вище копії “паспорту споживчого кредиту” від 01.03.2019 року вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 10). 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду оскаржене лише в частині залишених без задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та неустойки (пені, штрафу), а тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення на користь банку тіла кредиту не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 статті 367 ЦПК України. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду в оскаржуваній частині – без змін. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акціонерний Банк «РадаБанк» – залишити без задоволення. 
Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року – в оскаржуваній частині залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                В.С. Городнича
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова