П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/31/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Михайлов О.О. 
          Суддя-доповідач:  Граб Л.С. 

02 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Сушка О.О.  Залімського І. Г. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Хмельницького окружного адміністративного суду  від  07 травня 2021 року   у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , за участю третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про   визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, 
В С Т А Н О В И В :
В січні 2021 року ОСОБА_1 , за участю третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до  Головного управління ДПС у Хмельницькій області (далі ГУ ДПС у Хмельницькій області), в якому просив:
-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.03.2020 №0079707-5805-22255 на суму 2128,29, від 23.03.2020 №0079709-5805-2225 на суму 1072,40 грн, від 13.12.2019 №0149160-5805-2225 на суму 1898,79 грн. та від 13.12.2019 №0149162-5805-2225 на суму 956,75 грн.
-визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 01.10.2020 №144515-58.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року позов задоволено частково:
-визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області: від 13.12.2019 форми "Ф" №0149160-5805-2225, від 23.03.2020 форми "Ф" №0079707-5805-2225, від 13.12.2019 форми "Ф" №0149162-5805-2225 в частині нарахування податкового зобов`язання в сумі 742,62 грн. та від 23.03.2020 форми "Ф" №0079709-5805-2225 в частині нарахування податкового зобов`язання в сумі 832,39 грн.;
-визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДПС у Хмельницькій області від 01.10.2020 №144515-58.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись з судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
При цьому, скаржник послався на постанову Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №560/4551/18, предметом спору у якій були податкові повідомлення-рішення винесені відносно нього за податкові періоди 2016-2017р.
12.08.2021 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначено, що судом першої інстанції правомірно взято до уваги розрахунок податкового зобов`язання, яке визначено в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях та визначено дійсний обов`язок позивача щодо сплати податкового зобов`язання, шляхом скасування рішень в частині. 
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на об`єкт  жилої нерухомості (квартири) за адресою   АДРЕСА_1 .
ГУ ДПС у Хмельницькій області відносно позивача прийняті податкові повідомлення-рішення:
- від 13.12.2019 форми "Ф" №0149162-5805-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2018 рік у розмірі 956,75 грн. (квартира АДРЕСА_2 );   
-від 23.03.2020 форми "Ф" №0079709-5805-2225, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2019 рік у розмірі 1072,40 грн. (квартира АДРЕСА_3 ).
Вважаючи, що  при обрахунку розміру податкового зобов`язання, що підлягає сплаті, податковим органом не застосовано податкову пільгу, передбачену абзацом "а" підпункту 266.4.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України, позивач оскаржив їх в судовому порядку. 
Приймаючи рішення в частині відмови в задоволенні позову, суд першої інстанції  виходив із того, що оскільки позивач є платником податку по об`єкту житлової нерухомості - квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 71,5 кв.м., то в останнього наявний обов`язок щорічно сплачувати податок по об`єкту житлової нерухомості за 11,5 кв.м. (71,5 кв. метрів - 60 кв. метрів).
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Особливості сплати такого податку, платники та об`єкт оподаткування визначаються статтею 266  ПК України.
Так, згідно із пунктом 266.1 ПК України  платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування, відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Положеннями  підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).
Водночас,  відповідно  до абзацу "а" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України  визначено пільгу  із сплати податку. Так, згідно із вказаною нормою, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.
Сільські, селищні, міські ради можуть збільшувати граничну межу житлової нерухомості, на яку зменшується база оподаткування встановлена цим підпунктом.
Такі ж пільги зі сплати податку передбачені й абзацом «а» пункту 5.1 Положення про порядок обчислення та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в м. Хмельницькому, затвердженому рішенням Хмельницької міської ради від 27 січня 2016 року №2.
Отже, наведені положення податкового законодавства, що визначають порядок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема в м. Хмельницькому, дають правові підстави для висновку про те, що при обрахунку розміру податку базу оподаткування такого об`єкта житлової нерухомості як квартира  потрібно зменшувати на 60 кв. метрів.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції в тій частині, що  позивач, який є платником податку по об`єкту житлової нерухомості - квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 71,5 кв.м., повинен щорічно сплачувати податок по об`єкту житлової нерухомості за 11,5 кв.м. (71,5 кв. метрів - 60 кв. метрів). 
Водночас, під час апеляційного розгляду справи з`ясовано, що при обрахунку розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на підставі податкових повідомлень-рішень від 13.12.2019 форми "Ф" №0149162-5805-2225 та від 23.03.2020 форми "Ф" №0079709-5805-2225, передбачена п.п."а" пп.266.4.1 п.266.4 ст.264 ПК України пільга зі сплати податку, застосовувалася відповідачем не шляхом зменшення загальної площі об`єкта житлової нерухомості, що належить на праві власності   ОСОБА_1  та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на 60 кв.м., а з загальної площі 2-ох об`єктів, які знаходяться в АДРЕСА_4 , загальною площею 141,9 кв.м. та по АДРЕСА_1 .
Про такий розрахунок вказано і відповідачем у відзиві на позовну заяву. 
При цьому, як встановлено судом першої інстанції в рамках розгляду даної справи, та не  оскаржується податковим органом, платником податку за об`єкт нерухомості, розташований за адресою- АДРЕСА_4 є не позивач, а ОСОБА_2 .
Таким чином, у ГУ ПФУ в Хмельницькій області не було правових підстав для застосування податкової пільги для позивача, виходячи із загальної площі двох об`єктів нерухомості, що свідчить про недотримання податковим органом  положень частини  другої статті 2 КАС України, а саме-прийняття рішення без урахуванням усіх обставин, що мають значення для їх прийняття та, в свою чергу є підставою для скасування спірних податкових повідомлень-рішень від 13.12.2019 форми "Ф" №0149162-5805-2225 та від 23.03.2020 форми "Ф" №0079709-5805-2225. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом визнання протиправними та скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень.
Вказане узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 25.09.2019 у справі №560/4551/18, в подібних правовідносинах.
Стосовно посилання відповідача на те, що позивач повинен сплатити податок по об`єкту житлової нерухомості за 11,5 кв.м. відповідно до здійснених ним та долучених до матеріалів справи розрахунків, колегія суддів звертає увагу, що скасування судом вищевказаних податкових повідомлень-рішень не позбавляє податковий орган нарахувати ОСОБА_1 податкові зобов`язання зі сплати податку по об`єкту житлової нерухомості за 11,5 кв.м.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У силу п.2 ч.1 ст.315  КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317   КАС України    підставами для скасування судового рішення суду першої  інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно частково скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  нову постанову про  задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , за участю третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги скасувати в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області: від 13.12.2019 форми "Ф" №0149162-5805-2225 в частині нарахування податкового зобов`язання в сумі 742,62 грн. та від 23.03.2020 форми "Ф" №0079709-5805-2225 в частині нарахування податкового зобов`язання в сумі 832,39 грн. 
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 13.12.2019 форми "Ф" №0149162-5805-2225  та від 23.03.2020 форми "Ф" №0079709-5805-2225.
В решті постанову залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сушко О.О.    Залімський І. Г.