ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" листопада 2021 р.           Справа№ 910/6413/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Алданової  С.О. 
          Мартюк  А.І. 
 
секретар судового засідання: Салій І.О.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 09.11.2021 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд"
на рішення          Господарського суду міста Києва 
від                     28.07.2021 
у справі          №910/6413/21 (суддя -Сташків Р.Б.)

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Евроінтербуд"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд"
про                    стягнення 968 212, 02 грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Евроінтербуд» (надалі - позивач, ТОВ «Евроінтербуд») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецпідземінжбуд» (надалі - відповідач, скаржник, ТОВ «Спецпідземінжбуд») про стягнення безпідставно утриманих коштів в сумі 968 212,02 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за Договором субпідряду №СП10/05 від 10.05.2017 (надалі - Договір) позивачем перераховано відповідачу грошові кошти, які останнім не були витрачені. Враховуючи те, що Договір між сторонами розірвано в односторонньому порядку, відповідно, у відповідача відсутні права на утримання перерахованої суми коштів, якої станом на момент звернення із даним позовом позивачу не повернуто. 
Відповідач проти позову заперечував, зазначаючи, що підстави для повернення 968 212,02 грн відсутні, оскільки вказана сума коштів була списана за відповідним актом. Окрім того, відповідач посилається на пропуск позивачем строку позовної давності. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/6413/21 позов задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 968 212 грн безпідставно утриманих грошових коштів та 14 523, 19 грн судового збору.
При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд виходив із відсутності у матеріалах справи доказів виконання відповідачем робіт на спірну суму за Договором.
Водночас, суд першої інстанції відхилив твердження відповідача щодо пропуску строку позовної давності, оскільки після припинення дії Договору спірна сума коштів втратила статус авансового платежу та набула статусу майна, яке безпідставно утримується відповідачем. Таким чином, із урахуванням припинення дії Договору 01.12.2020, строк позовної давності починається із наступного дня після такого припинення. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/6413/21 та ухвалити нове рішення на користь відповідача. Стягнути з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підстави для повернення коштів в сумі 968 212,02 грн позивачу відсутні, оскільки відповідач продовжував виконувати роботи за Договором, а тому позивач, відмовившись підписувати Акт виконаних робіт, порушив пункт 14.6 Договору. 
Також скаржник зазначає, що оскільки Договором чітко не визначено процедури його розірвання в односторонньому порядку, за винятком обставин непереборної сили, до правовідносини між сторонами мають застосовуватись положення ст. 188 Господарського кодексу України. Оскільки відповідачем не було надано відповіді у 20-денний строк на повідомлення позивача про розірвання Договору, останній міг звернутись до суду із відповідним позовом про таке розірвання, чого не було зроблено, а тому Договір не вважається розірваним 01.12.2020. Враховуючи відсутність встановленого факту розірвання Договору між сторонами, строк позовної давності у даному випадку відраховується від дати останнього платежу, а саме 31.07.2017, відтак вважається пропущеним позивачем. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Спецпідземінжбуд» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Алданової С.О.
Судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів, є судом, встановленим законом, про що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема, у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ТОВ «Спецпідземінжбуд» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/6413/21 до надходження матеріалів даної справи до суду апеляційної інстанції. Витребувано матеріали справи №910/6413/21 з Господарського суд міста Києва. 
30.08.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/6413/21 з Господарського суду міста Києва.
У зв`язку з перебуванням головуючої судді Зубець Л.П. на лікарняному та суддів Мартюк А.І., Алданової С.О., які входять до складу колегії суддів, у відпустці, вирішити питання щодо подальшого руху апеляційної скарги у даній справі у законодавчо визначений строк було неможливо.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/6413/21 за апеляційною скаргою ТОВ «Спецпідземінжбуд» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021, апеляційну скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.11.2021.
Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.
Позивач у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. 
Так, у своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що доводи викладені у апеляційній скарзі є необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про виконання останнім робіт на спірну суму авансового платежу. 
Окрім того, як вказує позивач, приписами ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу передбачено можливість односторонньої відмови від договору підряду, яка не ставиться в залежність від наявності порушень з боку підрядника, відтак Договір вважається розірваним 01.12.2020, як вірно було встановлено судом першої інстанції. 
Також позивач заперечує проти заявленого скаржником клопотання про стягнення судових витрат, зазначаючи про недоведеність належними та допустимими доказами розміру та факту понесення таких витрат відповідачем. 
У судове засідання 09.11.2021 з`явились представники сторін, які надали колегії суддів пояснення по суті спору. 
Так, представник скаржника (відповідача) у судовому засіданні 09.11.2021 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд апеляційної інстанції задовольнити скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Представник позивача у судовому засіданні 09.11.2021 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на неї, просив оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. 
Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У судовому засіданні 09.11.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено апеляційним господарським судом, 10.05.2017 між позивачем як підрядником та відповідачем як субпідрядником укладено Договір, за умовами якого підрядник доручає, а субпідрядник зобов`язується на свій ризик, власними або залученими силами виконати будівельно-монтажні роботи з влаштування конструкцій підземного переходу на об`єкті: «Будівництво торгово-розважального комплексу з підземними торговими та технічними приміщеннями на перетині Оболонського проспекту та вулиці Героїв Дніпра у Оболонському районі м. Києва та передати їх результати підряднику в установлений Договором строк відповідно до умов даного Договору. Підрядник зобов`язується надати субпідряднику будівельний майданчик, забезпечити своєчасне фінансування виконаних робіт, прийняти виконані роботи та оплатити їх на умовах, визначених в Договорі.
Відповідно до п. 4.1 Договору договірна ціна робіт погоджена сторонами та визначена у Додатку №1 до Договору та становить 3 904 677, 67 грн.
Згідно із п. 13.2. Договору, розрахунок за виконані роботи здійснюється підрядником на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати складених за формою КБ-3, підписаних сторонами по фактично виконаним об`ємам робіт, які не повинні перевищувати об`єми, затверджені проектною документацією, протягом 15 банківських днів з дня їх затвердження сторонами, за вирахуванням здійснених авансових платежів, при умові надходження відповідних грошових коштів від замовника будівництва ТОВ «Мегалайн Інжиніринг», але не пізніше 45 календарних днів.
Так, на виконання умов Договору позивачем здійснено перерахування авансу за Договором на рахунок відповідача загалом у сумі 3  100  000,00 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень №2500 від 16.05.2017, №2579 від 09.06.2017, №2634 від 21.06.2017, №2704 від 12.07.2017, №2799 від 27.07.2017, №2801 від 28.07.2017 та №2898 від 18.08.2017.
30.06.2017 та 31.07.2017 між сторонами були складені та підписані акт приймання виконаних будівельних робіт №1 за червень 2017 року та довідка про вартість виконаних будівельних робіт, відповідно до яких вартість виконаних робіт склала 1 077 369,83 грн, та акт приймання виконаних будівельних робіт №2 за липень 2017 року та довідка про вартість виконаних будівельних робіт, відповідно до яких вартість виконаних робіт склала 1  054  418,15 грн.
Відповідно до вказаних актів виконаних будівельних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт субпідрядником виконано будівельні роботи на загальну суму 2 131 787,98 грн.
Таким чином, загальна сума передоплати, що не використана субпідрядником за Договором та перевищує вартість фактично виконаних будівельних робіт становить 968 212, 02 грн.
01.12.2020 позивачем направлено відповідачу лист з повідомленням про розірвання Договору з 01.12.2020 в односторонньому порядку відповідно до ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України, що підтверджується наданими до позову копіями відповідного листа-повідомлення та опису вкладення у цінний лист. 
У зв`язку із розірванням в односторонньому порядку Договору з 01.12.2020 та припиненням дії Договору, як зазначає позивач, у відповідача відсутні підстави для залишення передоплати за Договором у сумі 968 212, 02 грн, а тому ці кошти підлягають поверненню позивачу як безпідставно набуті.
Позивач листом від 05.02.2021 звертався до відповідача з повідомленням про повернення суми безпідставно отриманих коштів в розмірі 968 212, 02 грн, у зв`язку із припиненням дії Договору з 01.12.2020, однак кошти так і не були повернуті відповідачем у добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 
Суд першої інстанції, враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Судом першої інстанції вірно визначено, що укладений між сторонами правочин за своєю суттю є договором підряду (субпідряду) на проведення капітального ремонту системи каналізації бази виробничого обслуговування.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед   субпідрядником - як замовник (ч. 1 ст. 838 Цивільного кодексу України).
За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.  У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. 
Отже, з правового аналізу вищенаведених норм, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).
Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №910/10233/20.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.
Як було зазначено, позивач в односторонньому порядку відмовився від Договору, про що проінформував відповідача листом від 01.12.2020.  
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у відповідності до ч. 4 ст. 849 та ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України Договір є розірваним з 01.12.2020 внаслідок односторонньої відмови від нього замовника підряду.
Враховуючи розірвання та припинення дії Договору, позивач звернувся до відповідача із листом від 05.02.2021 про повернення коштів у розмірі 968  212,02 грн, які були перераховані останньому в якості авансового платежу за Договором. 
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами   глави 83 Цивільного кодексу України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Скаржник посилається на те, що у останнього відсутні правові підстави для повернення суми авансового платежу, оскільки ним продовжувались виконуватись роботи за Договором.
Колегія суддів вважає вищенаведені доводи скаржника необгрунтованими, оскільки доказів виконання робіт за Договором на спірну суму коштів у розмірі 968  212,02 грн матеріали справи не містять, відповідних актів виконаних робіт, на які посилається відповідач, останнім до суду не надано, чим не спростовано доводів позивача. 
Відтак, за відсутності доказів виконання робіт за Договором на суму           968 212,02 грн відповідач не має права списувати цю частину авансового платежу.
З урахуванням вищевикладеного, відповідно до положень ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України у сукупності з приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України, оскільки припинення договору за односторонньою відмовою замовника від договору у даному випадку надає йому право на повернення сплачених ним за таким правочином платежів, що не були використані під час виконання підрядних робіт, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у розмірі         968 212, 02 грн як безпідставно утримані. 
Окрім того, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника стосовно пропуску позивачем позовної давності, оскільки  після припинення дії Договору спірна сума коштів у розмірі 968 212, 02 грн втратила статус авансу та набула статусу майна, яке безпідставно утримується відповідачем. 
Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України).
Судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки дію Договору було припинено з 01.12.2020 то, відповідно, строк позовної давності щодо стягнення цих коштів починає відлік з наступного дня після припинення дії Договору, тобто з 02.12.2020. 
Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності для стягнення безпідставно утриманих коштів у сумі 968 212, 02 грн.
Таким чином, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Доводи викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду, а тому не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/6413/21 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга ТОВ «Спецпідземінжбуд» - без задоволення.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/6413/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/6413/21 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд".
4. Матеріали справи №910/6413/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено -15.11.2021. 

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                С.О. Алданова

                                                                                А.І. Мартюк