УХВАЛА

02 грудня 2021 року 
Київ
справа №480/1145/19
адміністративне провадження №К/9901/43002/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Берназюка Я.О., 
перевіривши касаційну скаргу    Головного управління Держпраці в Сумській області    
на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року
та додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року
у справі № 480/1145/19
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до   Управління Держпраці у Сумській області,
третя особа:   Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,
про   визнання протиправними та скасування припису та постанови,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Сумській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати постанову     № СМ 308/181/АВ/ТД-ФС від 18 лютого 2019 року про накладення штрафу в сумі              375 570,00 грн та припис про усунення виявлених порушень № СМ 308/181/АВ/П від 11 лютого 2019 року.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року,   залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Сумській області № СМ 308/181/АВ/ТД-ФС від 18 лютого 2019 року в частині накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 250 380,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
Постановою  Верховного Суду від 09 липня 2021 року касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року скасовано, а справу            № 480/1145/19 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову та прийнято постанову, якою визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпраці в Сумській області про усунення виявлених порушень № СМ 308/181/АВ/П від 11 лютого 2019 року. В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від                  05 липня 2019 року залишено без змін.
Додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від                             29 вересня 2021 року заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Прийнято додаткову постанову, якою стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці в Сумській області  на користь   Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати по оплаті професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом справи, у розмірі 5000,00 грн. 
22 листопада 2021 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від                                   22 вересня 2021 року та додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Приписами пп. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у ч. ч. 2 і 3 ст. 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19, оскільки наведене судове рішення стосується оцінки судом  інших фактичних обставин справи та не спростовує висновки суду апеляційної інстанції.
Отже, у касаційній скарзі не обґрунтовано наявності підстав касаційного оскарження згідно із ч. 4 ст. 328 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України.
У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п. 1 ч.4 ст. 169 та ч. 2 ст. 332 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 169, 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Залишити без руху касаційну скаргу Головного управління Держпраці в Сумській області    на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від                               22 вересня 2021 року та додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 480/1145/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до   Управління Держпраці у Сумській області, третя особа:   Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про   визнання протиправними та скасування припису та постанови.
Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                                                              І.В. Желєзний
Судді                                                                                                                   В.М. Бевзенко
                                                                                                                                                                                                               Я.О. Берназюк