ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 603/346/21 пров. № А/857/14629/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Мікули О.І., Ніколіна В.В.,
з участю секретаря                                     Михальської М.Р.,
позивача                                                     ОСОБА_1 ,
представника позивача                            Микулича І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 26 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в  Тернопільській області   про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції Гудкова Ю.Г.,
час ухвалення рішення - 26.07.2021 року, 14:14 год.,
місце ухвалення рішення - м.Монастириська,
дата складання повного тексту рішення - 26.07.2021 року,

                                                     в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в  Тернопільській області   про скасування постанови про адміністративне правопорушення. 
Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 26 липня 2021 року позов задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №873163 від 13.06.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрито. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 13.06.2021 року позивач, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 в м. Монастириська по вул. Шевченка, 32 не надав дорогу транспортному засобу, що наближався праворуч, чим порушив п. 16.12 ПДР, крім того, керував транспортним засобом без посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР. Вказані Правила дорожнього руху у дійсності порушив, що підтверджується наданим відеозаписом, а тому у задоволені позову просять відмовити за безпідставністю вимог. 
Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, просять рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 26 липня 2021 року залишити без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга  підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, не підтверджується належними і допустимим доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.
Судом установлено, що 13.06.2021 року старшим сержантом поліції Заяць Т.М. винесено постанову серії БАБ №873163 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 13.06.2021 року о 13 год 03 хв, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1  в м. Монастириська по вул. Шевченка, 32 не надав дорогу транспортному засобу, що наближався праворуч, чим порушив п. 16.12 ПДР, крім того, керував транспортним засобом без посвідчення водія, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затв. постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).
Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як зазначено у оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1 (а), п. 16.12 Правил дорожнього руху.
Положенням п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху передбачено обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до п. 16.12 Правил дорожнього руху на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.
Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається, зі змісту ст. 251 КУпАП та ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) / судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ч. 1 ст. 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. З матеріалів справи вбачається, що предметом доказування у даній справі є протиправність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення позивачем адміністративного правопорушення та її скасування.
Колегія суддів зазначає, що постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивача, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі. 
Колегією суддів встановлено, що зазначені в постанові та у поданих запереченнях обставини підтверджуються наданим до суду диском з відеозаписом з відеореєстратора та нагрудної камери від 13.06.2021 року про фіксування обставин зупинки водія ОСОБА_1 .
Так, судом першої інстанції вірно в оскаржуваному рішення зазначено, що відповідачем на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови до суду надано відеозапис, який підтверджує факт порушення позивачем правила проїзду перехрестя, та відсутність у нього на час керування транспортним засобом посвідчення водія. Також поліцейським роз`яснено причину зупинки, оголошено про допущені порушення Правил дорожнього руху, повідомлено про здійснення відеофіксації порушення, роз`яснено водієві його права, порядок сплати штрафу та оскарження постанови.
При цьому, суд першої інстанції не взяв дані докази до уваги, оскільки на його думку постанова суб`єкта владних повноважень не містить посилань на технічний засіб, яким здійснено фіксацію, оскільки, як убачається з оскаржуваної постанови, під графою «До постанови додаються» вказано «відеофіксація порушення на вимогу».
          Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані    встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Так, Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Проте, в даному випадку постанова містить покликання на відеофіксацію порушення, а відтак колегія суддів вважає, що вищевказані правові позиції Верховного Суду слід застосувати лише у разі відсутності покликання в постанові на відеозапис правопорушення, а некоректне чи не точне зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис не може свідчити про неналежність та недопустимість долученого відеозапису з зафіксованим правопорушенням.
При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач ж жодних переконливих доказів своєї невинуватості як на місці вчинення правопорушення так і під час судового розгляду не надав. 
Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, відповідач діяв відповідно до вимог КпАП України, адміністративне стягнення відповідачем призначено відповідно до норм цього Кодексу, в межах санкції ч. 2 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП, та в межах наданих йому повноважень під час виконання службових обов`язків, з підстав чого не підлягають задоволенню вимоги позивача про скасування постанови серії БАБ №873163 від 13.06.2021 року.
У зв`язку з цим дії та рішення відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірними і ґрунтуються на правильному застосуванні норм права з урахуванням фактичних обставин.
Відтак, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через порушення норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з прийняттям постанови про залишення без задоволення позову ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 272,286,308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                    п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити.
Рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 26 липня 2021 року у справі № 603/346/21 - скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	В. В. Ніколін  	
Повне судове рішення складено 20 жовтня 2021 року.