ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
07 грудня 2021 року
м. Харків

справа № 638/8917/21
провадження № 22-ц/818/6286/21 

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Кредитна спілка «Фінансова підтримка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Фінансова підтримка» про визнання недійсними пунктів кредитного договору відновлювальної кредитної лінії за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Латки І.П. в залі суду в м. Харкові, - 
в с т а н о в и в:
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Фінансова підтримка» про визнання недійсними пунктів кредитного договору відновлювальної лінії.
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харова від 06 вересня 2021 року клопотання Кредитної спілки «Фінансова підтримка» про закриття провадження задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Фінансова підтримка» про визнання недійсними пунктів кредитного договору відновлювальної лінії закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2021 року. 
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, а саме: не досліджено предмет та підстави даного позову.
Кредитна спілка «Фінансова підтримка» надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2021 року про закриття провадження – залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу – без змін. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України – в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. 
Постановляючи ухвалу суду про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у справі № 638/2940/20, в якій виник спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, судове рішення набрало законної сили 08 червня 2021 року, тому провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи. 
За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
З аналізу п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України випливає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. 
Отже, для застосування вказаної підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову. 
Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстави закривати провадження у справі. 
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову – це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
При визначенні підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права. 
Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Судом встановлено, що у червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Фінансова підтримка» про визнання недійсними пунктів кредитного договору відновлювальної кредитної лінії, в якій просив визнати недійсним пункти 1.6, 1.6.1. кредитного договору № 896К відновлювальної кредитної лінії від 04 листопада 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Фінансова підтримка». 
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 червня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с.24).
У липні 2021 року Кредитна спілка «Фінансова підтримка» подала до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України; відповідач вказував, що наявне рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Матеріали справи свідчать, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2020 року по справі № 638/2940/20 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Фінансова підтримка» про визнання недійсним кредитного договору № 896К відновлювальної кредитної лінії від 04 листопада 2016 року, який укладений між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Фінансова підтримка».
Постановою Харківського апеляційного суду від 08 червня 2021 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2020 року – скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Фінансова підтримка» про визнання недійсним кредитного договору відновлювальної кредитної лінії №896К від 04 листопада 2016 року - залишено без задоволення. 
Як на підставу недійсності кредитного договору №896К відновлювальної кредитної лінії від 04 листопада 2016 року, позивач посилався на порушення ряду вимог чинного законодавства, які мали місце під час укладення договору, наявності прихованих та незрозумілих йому як позивачу платежів, які не вказані в пунктах договору, а приховані через численні відсилання до інших пунктів, а саме суперечності умов договору, зазначених у пункті 1.1 та пунктах 1.6, 1.6.1. щодо сплати відсотків за користування кредитом та неможливості самостійно порахувати та зрозуміти яким чином зараховуються кошти. Таким чином, на думку позивача, умови кредитного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, а тому є підстави для визнання такого договору недійсним. 
У вказаній постанові судова колегія звернула увагу, що у п. 1.1. Договору зазначено, що позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 24% річних, а у п. 1.6. зазначена сукупна вартість загальної вартості кредиту за весь період дії договору. Посилання позивача, що відповідачем допущено порушення його прав, як споживача фінансових послуг, не знайшли підтвердження (а.с.62-29). 
Разом з тим, звертаючись до суду у червні 2021 року до Кредитної спілки «Фінансова підтримка» про визнання недійсними пунктів кредитного договору відновлювальної кредитної лінії, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним пункти 1.6, 1.6.1. кредитного договору № 896К відновлювальної кредитної лінії від 04 листопада 2015 року, укладеного між ним та Кредитною спілкою «Фінансова підтримка». При цьому посилався на ті самі підстави, що і у справі № 638/2940/20.
Таким чином вимоги вказаного позову стосуються визнання недійсними пунктів 1.6, 1.6.1. кредитного договору відновлювальної кредитної лінії № 896К від 04 листопада 2016 року, що співвідноситься як частина предмету спору у справі № 638/2940/20, а тому, предмет даної справи охоплюється предметом спору у вищезазначеній справі.
При цьому ОСОБА_1 посилається на ті самі обставини, що і при зверненні до суду з позовом у лютому 2020 року до Кредитної спілки «Фінансова підтримка» про визнання недійсним кредитного договору відновлювальної кредитної лінії № 896К від 04 листопада 2016 року. 
У даній справі № 638/8917/21 та у справі № 638/2940/20, в якій судове рішення набрало законної сили, суб`єктний склад, предмет і підстави позову є тотожними.
Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Посилання апелянта на те, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, - спростовуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, - 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2021 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                                                        О.В. Маміна

Судді:                                                                                Н.П. Пилипчук

       О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 08 грудня 2021 року.