ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/15831/21	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 33/817/657/21 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
захисника Середзінської Т.Ф.  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Середзінської Т.Ф. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
       Як визнав суд, 04 серпня 2021 року о 02 год. 50 хв. в м. Тернополі по вул. Текстильній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом “Mersedes C 220”, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в КНП “ТОМЦНЗ” ТОР
В апеляційній скарзі та доповненні до неї ОСОБА_1 , як особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та його захисник - адвокат Середзінська Т.Н. важають вказану постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесену із порушенням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Вказують, що суд не оцінив зібрані по справі докази, а обмежився лише їх переліком без належного обґрунтування доведеності вини.
Звертають увагу на безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки як причину зупинки водієві повідомили про недостатню освітленість номерного знака на транспортному засобі, хоча Правилами дорожнього руху таке порушення не передбачено. У зв`язку з цим зазначають про недотримання працівниками поліції вимог ст.35 Закону України “Про національну поліцію”, що, на думку апелянтів, тягне неналежність всіх інших доказів зібраних у справі.
Вказують на недотримання порядку проведення медичного огляду ОСОБА_1 у закладі охорони здоров`я, а саме — порушення вимог п.10 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке полягає у неправильному відборі зразків біологічного середовища, що, вислу приписів ст.266 КУпАП, означає недійсність проведення такого огляду та його результатів.
Зазначають, що бланк висновку за результатами медичного огляду від 04.08.2021 року заповнений одним почерком та в полі “підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду” зазначений підпис, який не належить ОСОБА_1 .
Просять скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Середзінську Т.Н., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову суду першої інстанції від 11 листопада 2021 та, у зв`язк з відсутністю належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, закрити провадження у справі відносно нього; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дані вимоги закону не дотримані, а тому висновок судді про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи.
Так, статтею 14 Закону України “Про дорожній рух” від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно п.2.3 “д” Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
На вимогу поліцейського відповідно до п.2.4 цих Правил водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
При цьому, статтею 35 Закону України “Про Національну поліцію” передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не переміщували в митний режим транзиту.
       Як слідує з матеріалів справи, зокрема, рапорту працівника поліції від 28.08.2021 року, причиною зупинки транспортного засобу “Mersedes C 220”, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 04.08.2021року на вулиці Текстильній в м. Тернополі, було порушення водієм Правил дорожнього руху України, яке полягало в тому, що в темну пору доби не підсвічувався державний номерний знак.
Разом з тим, обставини щодо причини зупинки транспортного засобу, наведені у рапорті працівника поліції, повністю спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейський, який долучено до матеріалів справи як доказ.
Зокрема, з відефайлів 20210804090441000078 та 20210804090441000079 (камера _000068) вбачається, що автомобіль патрульної поліції рухається за транспортним засобом, який в подальшому було зупинено, і у якому задній номерний знак є освітленим.
Відеофайлом НОМЕР_2 (камера _000068) зафіксовано, як працівник поліції називає причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 - “недостатньо освітлений номерний знак”.
Проте, Правилами дорожнього руху України не передбачено такого порушення як “недостатня освітленість номерного знака”, оскільки пунктом 2.9 (в) ПДР України водієві заборонено керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому засобу, не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений;, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні та судом першої інстанції не наведено належних та допустимих доказів, в контексті положень ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , згідно з приписами ст.35 Закону України “Про Національну поліцію”.
Тобто, працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, про що працівник поліції стверджує згідно матеріалів відеофіксації, які могли би бути підставою для зупинки його транспортного засобу згідно зі ст.35 Закону України “Про національну поліцію”, якою регламентовано перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображена у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України» будь-яке порушення конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. 
Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня, а також зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими, оскільки визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. 
Зважаючи на те, що судом встановлено факт зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 без належних на те підстав, всупереч положень ст.35 Закону України “Про національну поліцію”, тому і протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 200994 від 28.08.2021 р., складений відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, за наслідком такої зупинки, як і всі інші докази, вказані у протоколі, є недопустимими доказами.
       Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
З матеріалів провадження вбачається, що правопорушення, за вчинення якого відносно ОСОБА_1 складено адмінпротокол, працівниками поліції зафіксовано 04 серпня 2021 року о 03 год. 55 хв., за наявності особи, яку в поминальному притягнуто до адміністративної відповідальності.
Однак, протокол про адміністративне правопорушення відносно такої особи оформлено лише 28 серпня 2021 року, що залишилось поза увагою суду першої інстанції та не отримало належної правової оцінки.

Також, слушним є доводи сторони захисту щодо недотримання вимог ст.266 КУпАП при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 в закладі охорони здоров`я.
Зокрема, згідно розділу 3 п.10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.
Проте, як вбачається з відеозапису з нагрудних камер поліцейських, який був предметом дослідження суду апеляційної інстанції, відбір біологічних зразків (сечі) у ОСОБА_1 відбирався лише в одну ємність.
       При цьому, місцевим судом не звернуто увагу, що висновок за результатами медичного огляду ОСОБА_1 від 04.08.2021 року ймовірно підписаний особою, яка заповнювала бланк висновку, оскільки підпис ОСОБА_1 , який відображений ним в апеляційній скарзі та інших документах, наявних у справі, суттєво відрізняється від підпису у бланку медичного висновку. 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 ствердив, що висновок щодо результату його медичного огляду від 04 08.2021 року, який знаходиться в матеріалах справи, він не підписував і з ним його не ознайомлювали.

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.
За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
Таким чином, враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього, у цій частині, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника Середзінської Т.Ф.— задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП — скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя