Справа № 127/19186/21 
Провадження № 33/801/865/2021
Категорія: 146 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач: Медвецький С. К.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С. К., розглянув апеляційну скаргу адвоката Федорова А. В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2021 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,
в с т а н о в и в :
11 липня 2021 року о 15:26 год по вул Максима Шимка у м. Вінниці, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Kia Sportage, державний номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи маневр повороту праворуч не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого трапилося зіткнення з автомобілем Toyota Aygo, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку біля правого краю проїзної частини, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведена матеріалами справи.
В апеляційній скарзі адвокат Федоров А. М., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не досліджено докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Указав, що з наявного у матеріалах справи відеозапису слідує, що інший учасник ДТП – водій транспортного засобу Toyota Aygo, ОСОБА_2 , неодноразово порушив правила дорожнього руху.
На думку заявника суд першої інстанції указані обставини не врахував та дійшов помилково висновку про наявність вини у діях водія ОСОБА_1 .
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини 7 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У пункті 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Пунктом 10.4 ПДР України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
З матеріалів справи слідує, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Kia Sportage, державний номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи маневр повороту праворуч не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого трапилося зіткнення з автомобілем Toyota Aygo, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку біля правого краю проїзної частини, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.
Указані обставини підтверджуються долученим до матеріалів справи відеозаписом, схемою місця ДТП та поясненнями учасників ДТП. 
ОСОБА_1 зі схемою місця ДТП погодився, що підтверджується його власноручним підписом та жодних зауважень не зазначив. 
Доводи апеляційної скарги про те, що водій ОСОБА_1 перед здійсненням маневру увімкнув покажчик правого повороту, а інший водій не слідкував за дорожньою обстановкою та не надав йому перевагу у русі не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Пунктом 9.4 ПДР передбачено, що подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.
Отже, увімкнення водієм ОСОБА_1 покажчика правого повороту не надавало йому перевагу в русі відносно транспортного засобу, що рухався біля правого краю проїзної частини.
З огляду на це, висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 10.1, 10.4 ПДР України підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, які узгоджуються між собою.
Доводи апеляційної скарги про порушення ПДР України іншим учасником ДТП правового значення не мають, оскільки не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи, притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладенні на нього більш м`якого адміністративного стягнення у виді штрафу, дотримані у повній мірі.
Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням, підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли та висновків суду першої інстанції не спростовують.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу адвоката Федорова А. В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                          С. К. Медвецький