Номер провадження: 33/813/1269/21
Номер справи місцевого суду: 522/8041/21 
Головуючий у першій інстанції Кузнецова В.В. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Янковської Ю.Л., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 - адвоката Топунової Анни Миколаївни, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Топунової Анни Миколаївни на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси Кузнецова В.В. від 10.09.2021 року,
                                установив        
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 19.04.2021 року, в м.Одесі на вул. Розумовській, 27, керував автомобілем «Renault», номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння згідно висновку 000524 від 21.04.2021 року. Подія фіксувалася портативним відеореєстратором 1391 та 1413, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху. За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно водія ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №041898 від 27.04.2021 року за ч.1 ст. 130 КУпАП України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Топунова А.М. вважає, що постанова суду винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки ОСОБА_1 не міг вважатися водієм, адже за кермом транспортного засобу не перебував, його автомобіль співробітниками патрульної поліції не зупинявся, а вже був припаркований. Крім того зазначає, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, доказів його відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або незгоди з його результатами матеріали справи не містять. Крім того, за результатами зовнішнього огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я нічого не виявлено, окрім того, що зіниці звужені, реакція на світло - млява, що пояснюється тим, що це була 4-5 та година ранку. Також, відеозйомка ведеться тільки з моменту доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, при цьому відсутні відомості про свідків, які повинні бути долучені до огляду у разі неможливості застосування технічних засобів. Крім того адвокат Топунова А.М. зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися належним та допустимим доказом оскільки до нього не додано акту огляду на стан сп`яніння, про який йдеться в направленні на огляд водія транспортного засобу від 19.04.2021 року. Крім того захисник звертає увагу, що з токсикологічного дослідження №161 від 20.04.2021 року в біологічному матеріалі ОСОБА_1 виявлено «фенилалкіламін», яка станом на 09.08.2021 року не включена до переліку наркотичних засобів, психотропних і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 06.05.2000 року за №770. Також адвокат Топунова А.М. наголошує на тому, що у матеріалах справи відсутні докази того, що медичний заклад, у якому проводився огляд ОСОБА_1 , має повноваження на проведення таких оглядів. 
На підставі вищевикладеного, адвокат Топунова А.М. просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши адвокат Топунова А.М., яка підтримала апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення,завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Доводи захисника про невинуватість  ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.        
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №041898 від 27.04.2021 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 19.04.2021 року, в м.Одесі на вул. Розумовській, 27, керував автомобілем «Renault», номерний знак НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння згідно висновку 000524 від 21.04.2021 року. Подія фіксувалася портативним відеореєстратором 1391 та 1413, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення  ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000524 від 21.04.2021 року (а.с.4), згідно якого  ОСОБА_1 19.04.2021 року перебував у стані наркотичного сп`яніння.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні від 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).
Підпунктом 1.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з підпунктами 1.6 та 1.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Зазначеною Інструкцією на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом передбачено лише проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Пунктом 2.12. Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги стосовно того, що особа яка склала протокол, в порушення вимог діючого законодавства, не пропонувала пройти та не проводила його огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці за допомогою технічних засобів, оскільки проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння передбачено лише у закладі охорони здоров`я. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не міг вважатися водієм, адже за кермом транспортного засобу не перебував не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки жодних зауважень чи пояснень з цього приводу ОСОБА_1 не зазначив як при проходження огляду на стан сп`яніння, так і у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що відеозйомка ведеться тільки з моменту доставлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, при цьому відсутні відомості про свідків, які повинні бути долучені до огляду у разі неможливості застосування технічних засобів, оскільки зазначене не має правового значення для розгляду справи, адже огляд був проведений у закладі охорони здоров`я, тоді як відповідно до ст.266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, тобто присутність при цьому свідків не передбачено та ведення відеозапису не є обов`язковим. 
Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що за результатами зовнішнього огляду ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я нічого не виявлено, окрім того, що зіниці звужені, реакція на світло - млява, що пояснюється тим, що це була 4-5 та година ранку, оскільки згідно Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перебування особи у стані наркотичного сп`яніння встановлюється виключно на результатах лабораторних досліджень. 
Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися належним та допустимим доказом з підстав того, що до нього не додано акту огляду на стан сп`яніння, про який йдеться в направленні на огляд водія транспортного засобу від 19.04.2021 року, оскільки у направленні на огляд водія транспортного засобу зазначено, що за його результатами виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, що відповідно до п 2.12. Інструкції є підставою для направлення водія до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Апеляційний суд відхиляє посилання захисника на те, що виявлена в результаті токсикологічного дослідження речовина не включена до переліку наркотичних засобів, психотропних і прекурсорів, оскільки факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000524 від 21.04.2021 року, який є чинним та не оскаржувався  ОСОБА_1 , що підтвердив захисник в судовому засіданні апеляційного суду.  
Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що медичний заклад, у якому проводився огляд  ОСОБА_1 , має повноваження на проведення таких оглядів, спростовуються наявними у матеріалах справи копіями посвідчень, наданих медичним закладом на запит захисника, які підтверджують наявність повноважень на проведення медичного огляду у лікаря, який проводив такий огляд (а.с.39-40).
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що було встановлене в передбаченому законом порядку. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість  ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому підстав для скасування або зміни постанови суду немає.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу  без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову. 

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Топунової Анни Миколаївни - залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                Ю.І.Кравець